Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Du, Tommaso... Måste vi fiska så nära ön?
- Var inte så orolig. - Tänk om historierna är sanna.
Äsch, Giacomo... Tror du verkligen på sjöodjur?
Många märkliga saker har setts här.
Skrönor, för att skrämma bort oss från bra fiskevatten.
- Men Tommaso... - Ingen fara. Oroa dig inte, Giacomo.
Så ska det låta.
Vad är det där?
Du missade. Vi åker, innan det kommer efter oss.
- Jag sa ju att de fanns på riktigt. - Vilket odjur!
Fruktansvärt!
Fiskarna är lösa!
Nej! Mamma kommer att döda mig!
Caterina!
Vänta!
God morgon, herr Branzino. Och förlåt.
- Hur mår fru Branzino? - Hej, Luca.
- Ursäkta, frun, har ni... - Ja.
Giuseppe! Kom tillbaka! Tänker du rymma, precis som Enrico?
Du ska veta att han antingen är död, eller så är han...
...ute och ser sig om i världen.
Men han är nog död.
Okej, det var alla. Mona Lisa, varför ler du?
Nån mer därinne?
Giuseppe... Vad talade vi om nyss?
Giuseppe...
Då ger vi oss iväg.
- Hej. - God morgon.
- Hej, fru Aragosta. - Hejsan, Luca.
God morgon!
Kusten är klar.
Säg till om ni behöver nåt.
Någon?
Inte det? Okej.
Giuseppe!
Landodjur! Göm er under stenen!
Luca! Nu är det lunch!
Jag kommer!
Kom nu! Vi måste hem.
Du är två minuter sen. Såg du en båt? Gömde du dig?
Om de så bara skymtar dig...
Tror du att de vill skaffa nya vänner? Småprata?
Nej du, de kommer för att mörda. Bara så att du vet.
När jag var liten såg vi sällan båtar.
Och inte hade de motorer. Bara ett svettigt landodjur med paddel.
- Hej, mormor. - Hej, Bubblan.
- Hej, pappa. - Luca!
Titta, min lilla nyp-onros ömsar skal. Det är storslaget.
- Här har du en prima utställningskrabba. - Fin...
- Se henne inte i ögonen! - Förlåt.
Men be inte om ursäkt. Hon känner av svaghet.
Kom och ät. Vi måste slå Branzinos på krabbutställningen.
Alla hyllar Bianca Branzino för hennes vinnarkrabbor -
- och otroliga delfinimitation. Snälla nån... Det är ju lätt! Eller hur?
Varför låter delfiner så? Kan de inte bara prata?
Luca... Vad tänker du på?
Jo, jag undrar...
Var kommer båtar ifrån?
Landodjurens stad, ovanför ytan. Jag klådde en kille i kortspel där.
- Mamma! Vad gör du? - Han har åldern inne.
- Har du varit vid ytan, och förvandlats? - Nu räcker det!
- Jag var bara nyfiken. - Nyfikna fiskar blir fångade.
Vi varken pratar om, tänker på eller simmar i närheten av ytan.
- Förstått? - Ja, mamma.
Här. Åter till arbetet.
Du...
Se mig i ögonen.
- Du vet väl att jag älskar dig? - Ja, mamma.
Visst oroar man sig?
Nej tack, jag är mätt.
Bu!
Lugn, jag är ingen människa.
- Tack och lov! - Håll i den här.
- Bor du här i närheten? - Nej. Jag hämtar bara mina grejer.
Vänta! Den där är min!
Hallå, du glömde harpunen och...
- Just det. Tack! - Va? Vad gör du?
Nej!
Åh, nej!
Hjälp mig!
Första gången?
Klart att det är! Jag är väluppfostrad!
Slappna av. Andas.
Är det inte härligt?
Nej! Det är dåligt, och jag ska inte vara här uppe.
Adjö.
Tack.
Adjö. Igen.
Mormor? Simmade du verkligen upp till...
Hör upp, allihop. Det här är...Smuca.
Han har ansvaret nu. Uppfattat?
Oj! Det där var plågsamt.
Här. Häng med.
- Det känns som om den satt kvar. - Fantomstjärtfena. Du vänjer dig.
Hur man går... Lugn, det var typ jag som uppfann det.
Först staplar du allt på varann, som en hög med stenar.
Snyggt! Eller...helt okej.
Att gå är som att simma, fast utan fenor eller stjärt.
Och man är inte i vattnet. Annars är det samma sak. Testa!
Nej. Försök igen.
Jo, försök låta huvudet leda. Nej, mer mage.
Nu ligger du på marken. Så här då: Ta ett steg utan att tänka.
- Nej, tänk inte. - Hur tänker man inte på nåt?
Okej. Kolla.
Vrid fötterna dit du vill gå och ta emot dig själv innan du ramlar.
Bra där.
Bra. Bra...
- Ja... Ja! - Jag börjar fatta!
- Inte illa. Alberto Scorfano. - Luca Paguro.
- Människogrej. Jag är lite av en expert. - Vad betyder det?
- Det du just sa? - Kom, så ska jag visa mer.
Heliga pärlemor! Bor du här uppe?
Ja, med pappa. Han är aldrig hemma, så jag gör som jag vill.
- Är inte det farligt? - Jo! Allt bra finns ovanför ytan.
Vad mer, då?
Luften!
Tyngdlagen! Även kallad att falla!
Himlen, molnen, solen...
Titta inte på den. Skämtar bara, den ska du absolut titta på.
Och så människogrejer.
Som du ser har jag samlat länge, så fråga på.
Den magiska sjungande damen-maskinen. Den är trasig, tyvärr.
Du gjorde den otrasig!
Vad är det?
Bara det största människan nånsin skapat: vespan.
Bara sätt dig, så tar den dig vart du vill i hela jädra världen!
"Vespa är frihet."
Ja!
Coolt, va?
Ja...
Ska du bygga en? Du har nog alla delar.
Du har rätt. Jag ska bygga en! Vill du hjälpa till?
Jag? Ja!
- Nej, det går inte. Jag måste hem. - Nu på sekunden?
Ja. Om mina föräldrar visste att jag var här...
Det skulle vara illa. Så tack, men...
Hej då. För alltid.
en timme senare...
- Nu måste jag verkligen gå. - Okej. Hej då.
fyrtiofem minuter senare...
- Allvarligt, jag måste gå nu. - Okej. Vi ses.
två timmar senare...
- Den är bättre än på bilden. - Japp.
- Jag måste sno mig. - Vi ses imorrn!
Luca! Var har du varit?
Säg inte "vid ytan".
Vid ytan.
- Vad sa du? - Vad har hänt med din fot?
Luca?
- Jag... - Tänker du säga var du har varit?
Mitt fel, jag bad honom leta efter sjögurkor.
Just det! Ledsen, jag hittade inga.
Hans liv är något viktigare än dina mellanmål.
Tack.
- Hur fick du ner den? - Jag körde ner.
Nej då, men jag knuffade ut den genom fönstret.
Tog lite tid att laga, men nu är den okej.
Redo att köra den?
Tack, men nej tack.
- Jag tror bara att jag kanske skulle dö. - Ok, jag kör. Du håller rampen.
- Herrn... Ska vi inte sova på saken? - Vad du än gör, stå still!
Jag är mer av en idékille...
Ta mig, tyngdlagen!
Det här är helt normalt!
Stå still!
Jag har dödat honom!
- Var det där bra? - Såg du vad högt jag flög?
Snyggt du höll rampen. Kom, så bygger vi en ny.
Kom igen, Luca!
Är du bakom flötet, stupido?
"Är du bakom flötet, stupido?"
Vi måste åka tillsammans.
Sitter inte du bak och håller i så faller den sönder.
- Och vem håller rampen? - Sköldpaddan.
- Kom, han är snabbare än han ser ut. - Okej. Då kör vi.
- Kommer du? - Nej, jag kan inte. Aldrig i livet!
Jag vet vad problemet är. Du har en Bruno i skallen.
- En Bruno? - Ja. Jag också ibland.
"Alberto, du kommer att dö." "Alberto, ät inte det där."
Det är enkelt: Lyssna inte på dumma Bruno.
- Varför heter han Bruno? - Kalla honom vad du vill.
Tysta honom: "Silenzio, Bruno."
- Silenzio, Bruno. - Högre! Silenzio, Bruno!
- Silenzio, Bruno! - Silenzio, Bruno!
- Hör du honom nu? - Nä, bara dig!
Bra! Håll i dig!
Ja!
Silenzio, Bruno. Silenzio, Bruno...
- Ja! - Vi överlevde, helt otroligt!
Där fick du, Bruno!
- Vad är det där för små ljus? - Ansjovisar. De sover där.
- Verkligen? - Ja.
Och den stora fisken skyddar dem. Jag rörde vid den en gång.
- Kändes i alla fall som en fisk. - Ditt liv är coolare än mitt.
Jag tar mig aldrig nånstans. Jag bara drömmer om det.
- Du kom ju upp hit. - Tack vare dig.
Annars skulle jag aldrig ha fått se det här.
- Har du varit i människostan? - Ja!
Eller...nej. Men pappa har berättat allt, så jag är så gott som expert.
Din pappa låter så cool. Lyllo dig, som får göra vad du vill.
Ja, eller hur.
Minns du när vi nästan slog i klippan?
Vi flög, och jag bara: "Ja!" Och du bara: "Nej!"
- Vore det inte suveränt att ha en vespa? - Ja. Det är drömmen.
Ja.
Luca... Titta!
Vilda vespor!
Luca, ta över!
Ja, mannen!
Fortare!
Jag gör det, Alberto! Jag gör det!
Alberto?
Åh, nej! Jag somnade!
Va?
- Daniela, måste vi verkligen göra det? - Göra vadå?
Grabben, du ligger risigt till.
Du måste lova oss att aldrig smita iväg till ytan igen.
Förlåt.
Men, det är inte så farligt där uppe. Jag kanske kunde visa er.
Där ser du! Vår son har dödslängtan.
- Vi är alltid försiktiga. - "Vi"?
Jag och min kompis, Alberto.
Ingen fara, han är en av oss.
Just det, en har oftast dåligt inflytande.
Tur att ni skickade efter mig.
Luca... Det här är min bror, farbror Ugo.
Tack igen för att du kom med så kort varsel.
Självklart. Hej, Luca. Trevligt att...
Luca, boxa honom i hjärtat. Just det, den röda saken.
Hårdare!
Tack. För mycket syre här uppe.
Inte som på djupet, som du kommer att märka.
Inget solljus, men där finns ändå inget att se eller göra.
Det är bara du och dina tankar.
Och så mycket valkadaver du kan äta.
Små bitar flyter in i munnen. Du kan inte förhindra det.
Du ser det inte, så om munnen är öppen åker valkadavret in.
Ja, gott. Jag rekommenderar det.
- Kom, ingen tid att förlora. - Vad menar han?
Du ska bo hos farbror Ugo resten av säsongen.
- Nej, det går inte! - Två säsonger, då. Eller tre?
Men varför?
Världen är jättefarlig, Luca.
Jag skickar dig till havets botten för att skydda dig.
- Du vet inte hur det är där uppe! - Men jag vet ditt bästa.
Det är bestämt.
Du... Se mig i ögonen.
Du vet väl att jag älskar dig?
De skickar mig till min konstiga farbror! Vad ska jag göra?
- Stanna? - De kommer att leta efter mig.
Kanske det...
Men kommer de att leta efter dig där borta?
Lägg av!
Det måste vara fullt av vespor. Säkert finns det en åt oss.
En riktig vespa.
- Men kan vi överleva där? - Vi två kan göra vadsomhelst.
- Vi simmar dit, letar upp signor Vespa... - Finns han?
- Såklart! - Fortsätt.
Och så säger vi: "Signor Vespa, bygg oss en sån här!"
- Den bästa teckning jag nånsin sett! - Eller hur! Tänk dig...
Varje dag kör vi till nya ställen och varje natt sover vi under fisken.
Ingen som bestämmer över oss. Bara du och jag, fria.
Ta mig, tyngdlagen!
Silenzio, Bruno.
Ja!
Kom igen!
Ja!
Papà! Vad är det där?
Hur tar vi oss in?
Det här blir busenkelt. Bli inte blöt bara.
- Stan verkar rätt folktät. - Du! Silenzio, Bruno.
"Är du bakom flötet, stupido?"
- Det funkade! - Där ser du. Gör bara som jag.
Klassisk människostad. Cool, va?
Din tur. Säg det.
Mina damer... "Är du bakom flötet, stupido?"
Jag kanske sa det fel?
Wow!
Alberto, det här är för farligt. Vi sticker härifrån.
Vart ska vi ta vägen?
Signor Vespa!
Mannaggia! Nu igen.
Mamma mia! Nu får det räcka.
Ciao! Ciao!
Tut, tut! Här kommer Portorossos stolthet!
Ciao, belle! Ni får mig att rodna.
Och nu: Vem vill se mig äta en stor macka?
Där är den! Det är så vi ska se världen.
Hallå, lite hjälp?
Mamma mia! Gjorde du illa dig?
- Ja, i huvudet... - Inte du, Ciccio! Flytta på dig!
Åh, piccolina, om du så bara fick en skråma...
Nån hade tur idag. Vem hade tur?
Främlingar? Låt mig välkomna er.
Ciccio?
Trevligt att träffas, Nummer ett och Nummer två.
Vilka snygga kläder...! Har ni snott dem från en döing?
- "Döing"... - Jag skämtar bara.
- Jo, signor Vespa... - "Signor Vespa"? Kul kille!
Ercole Visconti, femfaldig vinnare av Portorosso-cupen.
- Vad-för-nåt? - Portorosso-cupen!
Hur skulle jag annars haft råd med min vackra vespa?
Sluta glo. Hon är för fin för dig.
Underbart! Lillen får inte fram ett ord.
- Och han luktar som pescherian. - Min kompis luktar jättegott.
Förlåt, jag ska vara snäll nu. Ciccio! Guido!
Vad gör ni? - Alberto!
Bara ett litet bad. Det är kul.
Nej!
Ercole, basta!
Ser man på...! Spylia.
Tränar du inför racet?
- Ditt skräckvälde... - ..."går mot sitt slut."
Som för ett år sen när du gav upp, för att du inte kunde sluta spy?
Jag gav inte upp, de tvingade mig.
Ännu värre. Försvinn nu, jag leker med mina nya vänner.
De följer med mig.
Hoppa på. Bara bra med extra tyngd.
Ta och starta en klubb. För nollor!
Maggiore! Det har synts i hamnen.
Jag vet, vi utlyser en belöning. Nån vinner ett fint pris.
Jag vinner priserna!
Ciccio, hämta pappas harpun! Vi ska fånga ett sjöodjur.
Idioten är taskig för att han jämt vinner racet -
- fast han egentligen är för gammal, och en taskmört!
Vi hackkycklingar måste hålla ihop.
- Vad ska vi hacka? - Hackkycklingar.
Barn som är udda, klär sig konstigt eller är svettigare än normalt.
För mycket, va?
Är ni i stan för racet?
Portorosso-cupen?
Bra snack...!
Jag måste leverera de här. Alltid ligga i träning, ni vet.
Vi frågar henne om Portorosso-cupen. Den högljudde fick ju sin vespa så.
Giulia!
- Du, Spylia... - Giulia. Jag heter Giulia.
Okej... Vad får man om man vinner racet?
Soldi. Prispengar.
Då så...
- Fråga henne om prispengarna. - Men de är ju värdelösa.
De kanske blir en vespa. Fråga bara!
- Hej igen. - Ciao...
Kan vi omvandla pengarna till nåt annat?
- Som till exempel... - En sån.
Nej. Men ni kan få en sån.
- Så vacker. - Ja, den ska vi ha.
Schyst, vi vinner racet.
- Ni måste slå Ercole. - Då gör vi det.
Jaså? Han tror att han kan slå Ercole. Ställ dig i kö!
Varenda sommar sabbar den där taskmörten för mig.
Ingen annan krossar honom än jag!
Det är inte vilket race som helst utan en episk, hård italiensk triathlon.
Simning, cykling och pastaätning. Man behöver en lagkamrat.
Det löser vi. Tack, människotjejen.
Hallå... Vänta, Alberto.
Kan inte vi vara i hennes lag?
Bättre idé.
- Spy... Tjejen! - Santa mozzarella!
- Grattis, du är med i vårt lag. - Jag tävlar ensam.
Men vi kan också vara hackade kycklingar.
Hon vill hellre köra hela racet ensam igen.
- Den här gången kanske hon inte spyr. - Stopp ett tag...
Vill ni vara med i mitt lag? Visa vad ni går för, då.
Försök hoppa på.
Nej! Visa vem som bestämmer!
Santa mozzarella! Titta upp.
Tittar du ner så ramlar du.
Jag cyklar.
Är vi med i laget?
Kan du undvika hinder? Om en gammal dam går i vägen?
Tål du passivt-aggressivt häcklande?
"Snygg cykel...! Skämtar bara, er cykel är för sorglig."
Slutligen: Klarar du banans djävulskt svåra terräng?
Silenzio, Bruno.
Stopp. Du, då? Kan du simma åtminstone?
Ja, jag är otroligt...dålig på att simma.
Du kan inte simma, och du knappt cykla. Katastrofalt!
- Var kommer ni ifrån? - Det är hemligt. Vi är rymlingar.
- Rymlingar? Jag vet inte, ragazzi... - Snälla?
Min familj vill skilja mig från allt jag älskar.
Men om vi vinner racet...blir vi fria.
- Mitt liv är toppen, jag hjälper honom. - Ge mig en chans till.
Nej.
Ni vill det lika mycket som jag, ni har rätta hungern.
- Jag är definitivt hungrig. - Du äter, du cyklar och jag simmar.
Hackkycklingarna?
Hackkycklingarna!
Nu behöver vi bara pengar till anmälningsavgiften. Från pappa.
Jag sköter snacket. Spela oberörda, han kan inte hantera rädsla.
Hej, papà! Jag bjöd hem mina kompisar. Räcker det till fyra?
"Är du bakom flötet, stu"...
Vad dödar han med de där, tro?
Allt som simmar.
- Har du sett tidningen? - Fotot är fejkat, papà.
Alla i Portorosso låtsas tro på sjöodjur.
Men jag låtsas inte.
Vi halkade.
Middan är klar. Trenette al pesto.
Var sa ni pojkar att ni kom ifrån?
De är klasskompisar från Genua. Luca och...
- Alberto. - ...Alberto.
Och vad gör ni i Portorosso?
Lustigt att du frågar... De kom för racet.
- Racet? - Ja.
Äsch... Bry dig inte om det.
- "Bry dig inte om det"? - Just det.
Giulietta... Jag vill prata med dig.
Jag vill inte att du tävlar. Du blir så ledsen.
- Snälla pappa? Jag har ett lag nu. - Vi har inte råd med anmälningsavgiften.
Jag kan jobba extra.
Jag kan inte sälja det jag inte har. Jag måste fånga mer fisk.
Ursäkta? Vi kan hjälpa till.
- Är ni bekanta med fisk? - Vi har en massa fiskbekanta.
Ser jag ut som en förlorare?
- Jag ska nog sätta er i arbete. - Är det sant?
Åh, grazie, papà.
Machiavelli! Inte...
Nej! Machiavelli!
Ursäkta katten, vet inte vad som flög i honom.
Det är lugnt. Vi sticker tillbaka till...
Vill ni sova över?
Coolt!
- Hoppsan! Det här är mitt... - Gömställe.
Just det, mitt gömställe. Buonanotte, killar.
Jag halkade. Ses imorrn.
- Nära ögat. - Människopappan var enorm!
- Han dödar saker. - Jag trodde vi skulle dö.
- Lugn. Vi är bäst på att människoa oss. - Det har du rätt i.
Såg du mig cykla? Giulia sa "titta upp", sen gick det!
Vår vespa kommer att vara ännu bättre. Så fort vi får den, sticker vi.
Jag längtar!
Varför nämnde mamma de blodtörstiga galningarnas stad?
- Det här är inte alls likt Luca. - Var på din vakt. Landodjur överallt...
- Daniela! Vänta! - Nej du, landodjur!
Det är ju jag!
- Du skrämde fjällen av mig! - Vad stark du är!
- Förlåt, jag är lite spänd. - Det fick mig att vakna.
- Oj! Vi ser hemska ut. - Äckligt.
Nu letar vi efter vår son.
Åh, nej! Alberto! Vakna!
Va? Himlen har läckt!
- Där är ni ju! - Buongiorno.
Dags att tjäna ihop anmälningsavgiften.
- Giulietta, du tar leveranserna. - Redan på väg! Ciao!
Ni två följer med mig.
- Vilken kniv får jag? - Ingen.
Buongiorno, Massimo! Håll utkik efter sjöodjuren.
- Vi räknar med dig. - Lugn, Tommaso. Jag håller ögonen öppna.
De kommer inte undan.
Det här är ingen nöjestur. Gör lite nytta.
Håll inte på och larva er.
- Ett sjöodjur åt upp den. - Va?
Ma, no...! Det var sån här jag kom till världen.
Ingen vidare fångst idag.
Vi är ovanför en hemsökt fiskkyrkogård.
Den är inte hemsökt, men fiskarna tror det.
Så här dags är de flesta fiskarna där ute.
Ciao, Giulia.
Nytt personrekord!
Santo pecorino!
- Dina vänner kan sin fisk. - Benissimo! Nu anmäler vi oss.
Okej, vad är planen? Tänk, Daniela.
Du tar på dig allt. Jag vill ta mer ansvar.
- Säker på det? - Ja då. Jag har koll.
- Hallå där, unge man. Oss lurar du inte. - Lorenzo...
Trodde du att det skulle gå? Att vi inte skulle hitta dig?
Vet du vad? Det är dags att vi beger oss hem.
- Låt det bli en läxa! - Spring, innan mamman kommer!
- Jag har visst ingen koll. - Nej, men jag känner igen min son när...
...jag ser honom. Fena, också!
Grazie, papà! Kom, vi måste skynda oss.
Kära Portorossobor! Det är jag, Giorgio Giorgioni!
Sjöodjursdräpare och älskad pastaleverantör.
"Sjöodjursdräpare"?
Signora Marsigliese jobbar för racets sponsor.
Det här kommer ta evigheter.
Liguriens finaste pasta, till familjepris.
Dra reglerna!
Vilken entusiasm. Härligt!
Ert lag måste vara först med att trotsa vikens förrädiska vatten -
- äta en skål av min goda pasta, och cykla till Portorossobergets topp och tillbaka!
- Det låter svårt. - Svårt att förlora, ja. Vi ska vinna.
Bra självförtroende, men vi måste...
Här kommer mästaren.
- Ciao, ciao! - Ercole...
- Är du inte lite för gammal? - Jag är 16 år.
- Det sa du förra året. - I år är det sant.
Spar era pengar, ragazzi.
I år ska Ercole slå rekord, för sjätte året i rad.
Nej... Skämtar ni? Har Spylia gått ihop med lösdrivarna?
- Strunta i honom. - Om ni bara kunde...
Dina vänner måste tyvärr betala knäppa utbölingar-skatt.
- Du måste ge tillbaka dem! - Ercole måste ingenting.
Han är cupmästare, lever drömliv och alla älskar honom.
- Nej, de är rädda för dig. - Upp med en hand om ni älskar mig.
Där ser du. Alla! Du med.
- Nej, nu... Kom igen, Luca. - Lösdrivarna vill slåss!
- Silenzio, Bruno. För vår vespa. - Sluta!
En vespa? Avskum som ni kan inte köra vespa.
Du är bara rädd att vi ska sätta stopp för ditt...
"Orättvisans onda rike." Har du inget nytt?
Jo. Du ser ut som en...
- En havsmal. - En havsmal!
De är bottennapp och har två små löjliga morrhår.
Håll klaffen!
Hör nu, piccoletto... Jag käkar småglin som du till frukost.
Jag doppar dem i min cioccolata och...
Finiti!
Så anmäl er bara. Jag ska göra allt för att krossa er.
Vilket race det blir, va?
Ledsen, inga autografer idag. Du kan ta ner handen.
Luca! Bravo, vi gjorde det!
- Giulia Marcovaldo. - Ciao, Giulia. Enmanslag?
Inte idag.
- Luca Paguro. - Alberto Scorfano.
Okej, ragazzi, en veckas träning.
Jag fixar det här.
Va?
De ändrar pastan varje år. Var beredd på allt:
Cannelloni, penne, fusilli, trofie - till och med lasagne.
Och du måste äta med forchetta. Såna är reglerna.
Regler är för regelfolk.
Gädda också! Nej, det går inte.
Jag vet, jag vet. Och kom ihåg, piccoletto...
Forza, Luca. Ignorera honom, du klarar det.
Okej. Silenzio, Bruno. Nu kör vi.
Det går inte!
- Det är väl så människor simmar. - Pinsamt.
- Några sjöodjur? - Nej, men jag ser bete.
- Åh, nej, det är Ercole! Åk! - Ro fortare, Luca!
Ercole?
Guido! - Ciccio, slå Guido.
Igen! Med känsla.
Vart tog den andre vägen?
Ercole! Vad håller du på med?
Är du galen? Min ylletröja får inte bli blöt!
Ciccio, torka den, subito!
Luca? Alberto? Hur gick det?
Vi mår bra!
- Det räcker nog med träning för idag. - Japp.
Ciccio! Starta motorn! De kommer sakta undan!
Guido, slå Ciccio. Med förakt!
Sparka den.
- Jag har en idé. - Älskling?
Hej! Får jag vara med? Förlåt, jag brukar inte ha ben.
Jaha... Okej.
- Ta bollen! - Ha! Kom och ta den.
Inte vår, inte vår.
Släng dig i väggen, Bianca Branzino!
Bra jobbat! Ni har gjort er förtjänta av pastan.
- Var kan han vara? - Du vann i alla fall.
Jag gjorde visst det. Vi får fortsätta leta.
- Alberto? Jag såg mina föräldrar. - Inte en chans. De kommer inte hit.
- De skickar mig ner i djupet. - Det kommer aldrig att hända.
Killar... Bra jobbat, men låt oss snacka teknik.
Ragazzi! Jag behöver hjälp med näten. Du den store, starke...
Strax tillbaka.
Vi kommer att vinna. Och så får ni er vespa.
- Varför vill ni ha en? - Det vore fantastiskt.
Varje dag kör vi till nåt nytt ställe, och varje natt sover vi under fisken.
Fisken? Den var bra.
Vad ska du göra när du vinner?
Säga till alla: "Jag sa ju att jag skulle vinna!"
Ja.
- Sen, då? - Det är allt.
Under terminerna bor jag med mamma i Genua. På somrarna kommer jag hit -
- där alla tycker att jag är konstig och inte passar in.
- Jag fattar hur du känner. - Så vi måste vinna.
Stan ropar våra namn. Ercoles liv blir förstört!
Tog jag i för mycket? Mamma säger det ibland.
Det tycker inte jag.
Du vet att det där inte är fiskar, va?
- Klart att de är. Alberto berättade allt. - Häng med.
Det här är ett teleskop, gubben Bernardis.
Det får avlägsna saker att se nära ut. Titta.
- Ser du några fiskar? - Vad är alla de där?
Stjärnor. Som solen. Gigantiska, rasande eldklot!
Så Alberto hade fel.
Och stjärnor omges av planeter.
Titta.
Det är Saturnus, min favorit. Den lättaste planeten.
Om det fanns en tillräckligt stor ocean, skulle den flyta i den!
Kom, Luca!
Är det så maskiner flyger? Och det finns storstäder?
- Större än Portorosso? - Som Genua! 20 gånger större.
Och vi bor på en stor rund sten som svävar runt en stjärna...i "solsystemet"?
Coolt, va?
- Och bortom solsystemet? - Bara en galax full av solsystem.
- Sen, då? - Ett universum fullt av galaxer!
- Och sen, då? - Och sen...
...vet jag inte.
Men nästa år, med skolans teleskop, kanske jag får reda på det.
Det är enormt. Önskar att du kunde se det.
Lova att berätta om allt du ser!
- Förlåt. Tog jag i för mycket? - Aldrig!
Luca... Jag har letat efter dig. Kom, så sticker vi.
Kan jag låna den här? Bara för ikväll.
Du får den.
- Universum är bokstavligen ditt! - Åh, tack!
- Luca! - Jag kommer.
- Vart ska vi? - Kom, så ska jag visa nåt.
Du, hör på det här: Det där är inga fiskar.
- Va? - Giulia förklarade det.
Det är eldar, men typ en miljon gånger större.
Det är det inte alls.
Snart är du vår, fina vespa.
Kolla här: Precis allt vi behöver.
- Och så la jag till lågor. - Vad coolt!
- Och så kan vi ta med ett teleskop! - Ja! Som skjuter blixtar!
Nej, nej. Man tittar i det.
De har ett ännu större på Giulias skola. Vi kunde hälsa på henne där!
- Varför då? - Det låter liksom intressant.
Vi skaffar ju vespa för att leva själva. Vi behöver ingen skola.
Kan vi inte testa? Bara i några dar?
Luca... Sjöodjur kan inte gå i skolan. Vad händer när de ser ditt fiskfejs?
Vilka har vi här, då? Ingen Giulia att gömma sig bakom.
- Vi sticker. - Nej.
Det är nåt unket med er. Inte bara lukten, ni döljer nåt.
Att vi är smartare än du? Det är inget vi döljer, det är uppenbart.
Folk tror att jag är en trevlig kille, en skämtare.
Men det är jag inte.
- Sluta! - Vänta på din tur, piccoletto.
Jag ska vara riktigt tydlig. Ett: Det här är min stad.
Två: Jag vill inte ha er här.
Sluta, sa jag!
Lägg bort den där, innan du gör illa dig.
Släpp honom!
Stick, nu! Innan jag ändrar mig.
Ingen vill ha er här, idioti! Spring bara!
Varför retade du upp honom?
Det är lugnt. Jag hade läget under kontroll.
Gör bara som jag, vet du väl.
Upp och hoppa!
Heja! Heja, Alberto!
Nix.
Sjöodjur!
Ugo?
Upp och hoppa! Bara två dar till racet.
Espresso.
- Heja, Luca! - Forza!
Heja inte på honom!
Det här är kul!
Kolla!
Otroligt!
Wow!
Jag vet inte, Lorenzo... Var jag för sträng?
Nej. Du försökte bara skydda honom.
Det är mitt fel. Jag gav honom inte tillräcklig uppmärksamhet.
Men jag försökte skicka iväg honom.
Jag trodde aldrig att han skulle göra så här.
Det är som om jag inte visste...
...vem han är!
- Heja! - Luca!
Stanna, Luca!
Luca!
- Vart kör du? - En genväg.
Brantare, hård terräng... Gillar't!
- Varför tränar inte du? - Jag tränar alltid.
Bravo, Luca. Bästa tiden hittills.
Kolla! Tåget till Genua.
- Går det till din skola? - Ja.
Jag undrade faktiskt... Är din skola öppen för alla?
Den kostar lite, men jag antar det.
Då har vi sett den tråkiga saken som går till den hemska platsen.
Fokusera på det viktiga nu. Förlorar vi racet, åker vi ingenstans.
Santa mozzarella! Nedförsbacken.
- Den är läskig, men... - Sluta köra med honom!
- Vad är det med dig? - Jag vet vad han behöver.
- Jaså? Vadå? - Mig. Vi kör som på ön, tillsammans.
- Stanna, Alberto! - Säger Bruno, ja!
Nej! Jag är rätt säker på att det är jag!
Stanna, Alberto! Se upp!
Porca paletta! Vad var det?
Inte nu, Ciccio! Spana på vattnet! Upp med er!
Åh, nej! Luca! Alberto!
Hon ser oss. Kom!
- Jag ville bara visa hur man gör. - Du kan ju inte!
- Jag tog oss nedför backen. - Du kraschade, i havet!
- Det är lugnt. - Nej! Mina föräldrar såg mig!
- De är inte här. - Du vet ingenting!
Stan gör dig galen. Vi behöver bara vinna vespan och sticka härifrån.
Det kommer inte att bli annorlunda. Jag vill inte...
- Jag vill gå i skolan. - Vi kan inte gå i skolan.
- Du är rädd att inte klara av det. - Det är du som är rädd!
Håll tyst!
- Tänk om hon eller nån annan ser dig, då? - Släpp mig!
Ni lever!
Du får aldrig cykla på min cykel igen.
Håll dig till mat, bjässen.
Vad är det med er?
- Inget. Vi fortsätter träna. - Vi har en fråga.
Vi undrar om vi får följa med till din skola?
Santo pecorino! Vilken toppenbra idé!
Självklart!
Giulia... Tar din skola in alla sorters folk?
- Även såna som inte är människor? - Alberto...
- Såna som kanske är...sjöodjur? - Sjöodjur?
- Din skola tar väl inte in sjöodjur? - Konstigt skämt, Alberto.
- Svårt att föreställa sig. Jag ska visa! - Nej!
Kom igen... Vi har inte tid att fåna oss.
Hjälp! Gör oss inte illa!
- Där ser du. Jag visste... - Sjöodjur!
Hörde ni? Hitåt!
Luca?
Undan!
Sjöodjur! Där är det!
- Ragazzi, nu! - Nej!
Idioti, ni lät det komma undan! Till båten! Vi ska döda ett sjöodjur!
Där är ni ju. Jag lagade er favorit, trenette al pesto.
- Var är Alberto? - Han gav sig av, signor Marcovaldo.
- Vet du vart han tog vägen? - Nej, men han vill nog inte bli hittad.
Kanske inte. Men utifall att.
Vi två kan ändå delta i racet.
Du simmar och äter, som förr, och jag cyklar.
- Det är väl tillåtet? Vi grejar det... - Luca... Luca!
- "Sova under fisken." - Jag kan förklara.
Av alla platser sjöodjur kan besöka... Portorosso?
Har ni sett den här stan? Min pappa jagar sjöodjur!
- Luca, du måste härifrån. - Men, vi är ju hackkycklingar.
Tror du jag vill köra iväg dig? Så här lycklig har jag aldrig...
Det är inte värt det.
- Du förstår inte. - Nej. Riskera livet för en vespa?
Mina föräldrar tänkte skicka bort mig.
Det var därför vi gjorde allt det här.
Men det är över nu.
Hej då, Giulia. Förlåt.
Alberto?
Vad gör du här?
Jag...
Förlåt.
Jag ångrar verkligen att jag gjorde så.
Ja, ja. Du har sagt förlåt. Stick nu!
Alberto? Vad är det för streck på väggen?
Vad betyder de?
Jag började när pappa stack.
Bodde du här ensam i så många dar?
Jag slutade räkna efter ett tag.
Han sa att jag kunde klara mig själv.
Jag trodde väl att...
...han skulle ändra sig.
Men jag fattar. Han har det bättre utan mig. Du också.
- Det är inte sant. - Jo! Du är inte som jag.
Du är den väluppfostrade. Jag är den som sabbar allt.
Silenzio, Bruno. Det är bara den dumma inre rösten.
Du lärde mig det. Och att skaffa en vespa, se världen...
Släpp det där! Vi två borde aldrig ha blivit vänner.
Säg inte så.
- Alberto? - Stick härifrån! För sista gången.
Okej. Då går jag...
- ...och vinner racet. - Va?
Ja! Och sen blir vespan vår! Och vi åker iväg tillsammans!
- Det är galet. - Ja, jag kanske är galen.
- Ta mig, tyngdlagen! - Luca!
- Vad sysslar du med? - Ingen fara.
Jag kommer tillbaka imorrn. Jag fixar det här!
- Vill du splittra laget? - Ja, om det är tillåtet.
- Luca? Vad gör du här? - Lugn. Jag kör racet ensam.
- Det är inget jag rekommenderar. - Tack!
Men hur ska du... Jag menar, vad händer när...
- Du kan inte simma! - Ensam igen?
Frivilliga, ni är sena.
- En mugg per barn. - Jaha. Uppfattat.
Ta den här. Till Giulia när hon, ni vet...
Forza, Giulietta!
Ciccio, stå still. Olio d'oliva.
Han skär genom vattnet som en kniv. En oljig kniv.
Skrattretande.
Inte ens dina hemska vänner vill vara vänner.
Luca! Det här är en usel idé!
Du, lösdrivaren! Har du inte råd med badbrallor?
Signore e signori, Portorosso-cupen ska strax börja!
Observationer har nyligen gjorts, men frukta inte!
Om några sjöodjur visar sig idag är vi redo för dem.
Simmare, på era platser!
Simma, Ciccio! Kom igen!
Trenette!
Kom igen!
- Tack. - Tacka mig inte.
Sluta böla och växla med Guido! Imbecille! - Andiamo! Spring!
Finito!
Per mille cavoli, Guido! Fortare!
- Ät, idiota! Snabbare! - Det där är fusk!
Han är klar!
Klar!
- Han måste vara här nånstans. - Törstig? Vatten?
- Nej! - Inte igen!
Där är han! Stanna, Luca!
Ledsen, jag måste göra det här!
Kom genast tillbaka!
Oj, vad snabb han är.
Va?
- Hoppsan! Scusa. - Jag kör om dig i...nedförsbacken!
Spylia, du har aldrig kommit så långt.
Va?
Impossibile! Han fuskar! Domaren!
Åh, nej!
Inte nu! Kom igen, Jag är ju så nära!
Luca!
- Stanna där! - Alberto!
Jag kommer!
Vad är det, piccoletto? Rädd för lite regn?
Hörru du!
Ni två hör inte hemma här. Stick från min stad!
Sjöodjur! Där!
Ciccio! Min harpun! Veloce!
- Alberto... - Nej, stopp! Stanna där.
- Inget har hänt med dig än. - Alberto, vänta!
Nej!
Va?
Du är galen!
Jag har lärt mig av dig! Till vattnet!
- Nej! Ciccio! - Här är den.
Hejsan. - Ursäkta oss.
Ur vägen! Via, via!
Luca!
Ursäkta!
Luca!
Ni skulle ha stuckit när jag sa åt er. Nu måste jag döda ett par sjöodjur!
Ajöss, orättvisans onda rike.
Nej!
Giulia!
Mostri marini! Ge hit!
- Giulia, gick det bra? - Ja. Jag mår bra.
Tack, killar.
- Giulietta? - Papà! Jag...
- Ser man på! - Nu har vi er.
Jag såg dem först! Belöningen är min!
- Vi är inte rädda för dig! - Nej, men vi är rädda för er.
Alla är förfärade och äcklade av er, för ni är odjur.
- Sluta! De är inga odjur. - Nähä? Vilka är de, då?
Jag vet vilka de är.
De är Luca och Alberto.
Och...
...de är vinnare.
- Luca! - Släpp fram oss!
- Omöjligt! De är inte ens människor! - Signora Marsigliese?
Tekniskt och lagligt sett...
- Ja, de vann. - Vann vi?
Vem bryr sig? De är sjöodjur.
Va? Kom igen? - Ciccio! Guido! En harpun till!
Idioti! Gör lite nytta i era patetiska liv.
- Guido. - Ciccio.
Hoppsan.
Nej, piccolino.
Nu är det slut med skräckväldet. Äntligen!
Luca!
Vi har oroat ihjäl oss! Gör aldrig om det.
Du är fena på det här, du spöade människorna!
Jag är så stolt över dig! Och jag är så arg på dig!
- Älskar dig, mamma. - Pojken min...
Signore e signori, vinnarna av årets Portorosso-cup är...
Hackkycklingarna.
- Vi vann! - Hackkycklingarna!
Ge hit!
Vi gjorde det!
De vann!
Kolla in den bästa vespan världen nånsin skådat!
Perfekt.
- Mamma! Vad gör du här? - Jag är i stan på helgerna.
- Ni kan inte ta mig! - Hackkycklingarna för alltid!
Det han gjorde idag var fantastiskt.
Men vi kan väl inte låta honom stanna i den här världen?
Vissa accepterar honom aldrig.
Men vissa gör det. Och han verkar kunna hitta bra folk.
- Så vart åker ni först? - Vi hänger här ett tag.
- Och fixar vespan för jorden-runtresan. - Glöm inte att packa bara.
Santo gorgonzola! Jag måste packa för skolan!
Skolan, ja... Du kommer att lära dig så mycket.
- Jag kan lämna kvar lite böcker. - Kan du?
Kom, Alberto!
Har du matlådan? Och tröjan, om det blir kallt?
För miljonte gången, sì! Jag älskar dig också, papà.
Santa mozzarella, vi gjorde det!
- Ser fram emot racet nästa sommar. - Eller så har vi bara kul.
Ciao, Giulia.
Ciao, ragazzi! Vi ses.
- Då går vi och fixar vår vespa. - Apropå den...
Det galna är att jag sålde den.
- Luca? - Mamma? Vad gör ni här?
Om du lovar att skriva varenda dag -
- och att vara så försiktig du bara kan...
- Då får du gå i skolan. - Får jag?
Allt är ordnat. Du får bo med Giulia och hennes mamma.
Din vän övertalade dem. Det var inte lätt.
- Luca, lovar du? - Ja! Ja, jag lovar!
Tack.
Kom ihåg att vi alltid finns här för dig.
Du... Se mig i ögonen.
- Du vet väl att jag älskar dig? - Jag vet.
Kom, Alberto. Tåget går snart.
Var är dina grejer?
Jo, så här är det...
Du ska väl med?
Jag vill, men Massimo frågade om jag ville stanna.
Flytta in kanske. Så jag tänkte...
Jag tror att han behöver mig.
- Jag klarar det inte utan dig. - Men du är aldrig utan mig.
Nästa gång du hoppar från en klippa eller säger åt Bruno att sluta tjafsa...
...så är jag där.
Men hur ska jag veta att du mår bra?
Du fick mig att lämna ön, Luca.
Jag mår bra.
- Allvarligt, vad betyder det? - Ingen aning. Ta reda på det du.
Heja, Luca!
Fine
Översättning: Annika Brandt Svensk Medietext
Vissa tycker att jag är galen som bor i djupet.
Jag tycker att det är de som är galna. Inte jag, utan de.
Det är ett gott, enkelt liv.
Fritt från fart och fläng, allt man inte vill ha.
Valkadaver.
Du kommer att ha kul. Du får höra mig prata.
Jag kan prata oavbrutet, ibland i upp till 12 timmar.
Och du får lyssna, så du har tur.
Bra jobbat.