Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Tommaso, må vi virkelig fiske nær øya?
Du bekymrer deg for mye.
Jeg vet ikke. Hva om de gamle historiene stemmer?
Gi deg, Giacomo. Tror du virkelig på sjømonstre?
For mye merkelig har blitt sett i disse farvannene.
De er bare historier.
Røverhistorier for å holde oss unna et bra fiskested.
-Men, Tommaso... -Det går bra.
Nå ligner det noe.
Hva er det?
Du bommet. La oss dra før det kommer tilbake etter oss.
Jeg sa jo at de var sanne.
For et monster!
Skremmende!
Fisken har rømt!
Nei, nei!
Mamma dreper meg!
Caterina!
Vent!
God morgen, herr Branzino. Jeg er lei for det.
Hvordan har fru Branzino det?
Hei, Luca.
Unnskyld meg, frue. Har du...
Ja.
Giuseppe, kom tilbake!
Vil du stikke av som din kompis Enrico?
Fordi jeg har nyheter. Han er enten død, eller...
...der ute. Et sted. Og ser verden.
Men han er nok død.
Det er alle.
Mona Lisa, hvorfor smiler du?
Er det flere der inne?
Giuseppe.
Hva snakket vi om?
Å, Giuseppe.
Greit. La oss dra.
-Hallo. -God morgen.
-Hei, fru Aragosta. -Hei, Luca!
-God morgen! -God morgen!
Ok. Det er trygt.
Si ifra hvis dere trenger noe.
Noen?
Nei? Ok.
Giuseppe...
Landmonstre! Under klippen, alle sammen!
Luca!
Lunsjen er klar!
Kommer straks!
Kom igjen! Vi må tilbake.
Du er to minutter for sent ute. Var det en båt?
-Gjemte du deg? -Ja.
For om de ser selv et glimt av deg...
Tror du de kommer for å møte nye venner?
-Nei. -Småprate.
-Nei. -De er her for å drepe.
-Bare så du vet det. -Takk, mamma.
I min barndom gikk det uker mellom hver gang vi så en båt...
...og de hadde ikke motorer.
Bare et svett landmonster med en åre.
-Hei, bestemor. -Hei, Boble.
-Hei, pappa. -Luca!
Se på pinsi-pessen. Hun skifter skall.
Å, det er praktfullt.
Dette er så visst en premiekrabbe.
Fint.
-Ikke se henne i øynene! -Beklager.
Ikke be om unnskyldning. Hun merker svakhet.
Kom og spis, Luca.
Vi må slå Branzinoene på krabbeutstillingen i år.
Alle synes Bianca Branzino er så bra med sine prisvinnende krabber...
...og fantastiske delfinimitasjon. Spar dere!
Alle klarer det.
Ikke sant?
Jeg vet ikke hvorfor delfiner høres sånn ut.
Hvorfor snakker de ikke bare?
Luca. Hva tenker du på?
Jeg lurte bare på...
Hvor kommer båter fra?
Landmonsterbyen. Like over overflaten.
Jeg slo en fyr i kort der en gang.
Mamma! Hva gjør du?
Han er gammel nok til å vite det.
Har du vært på overflaten og forvandlet deg?
Nei! Ikke snakk om dette!
Jeg var bare nysgjerrig.
Å ja? Den nysgjerrige fisken blir fanget.
Vi verken snakker, tenker, diskuterer, vurderer...
...eller drar nær overflaten! Forstått?
Ja, mamma.
Her. La oss jobbe videre.
Du.
Se meg i øynene.
Du vet vel at jeg er glad i deg?
Ja, mamma.
Vi er bekymret for ham, ikke sant?
Nei takk! Jeg er mett.
Bø.
Det går bra. Jeg er ikke noe menneske.
Gudskjelov.
Hold denne.
Bor du i nærheten?
Her nede? Nei. Jeg skal bare hente sakene mine.
Vent, det er mitt!
Sir? Du glemte harpunen din og...
Å ja. Takk!
Hva gjør du?
Nei, nei!
Å nei!
Hjelp meg!
Første gang?
Selvsagt! Jeg er en snill gutt!
Slapp av.
Pust dypt.
Er det ikke flott?
Nei! Det er ille, og jeg får ikke være her oppe.
Farvel.
Takk.
Farvel. Igjen.
Bestemor...
...dro du virkelig opp til...
Dere, dette er Smuca.
Han er sjefen nå. Skjønner?
Jøss. Det var vanskelig å se på.
Her.
Kom igjen.
Vent. Det føles som om den ennå er der.
Det er fantomhale. Du blir vant til det.
Nettopp. Gåing.
Slapp av, du har flaks. Jeg nærmest oppfant det.
Først, stable alt oppå det andre.
Som en steinhaug.
Flott! Greit, samme det.
Å gå er som å svømme. Men uten finner eller hale.
Og det er ikke noe vann. Ellers er det helt likt.
Prøv.
Ikke slik. Prøv igjen.
Prøv å lede med hodet. Nei, ut med magen.
Nå ligger du på bakken. Hva med dette?
Ta et skritt uten å tenke på det.
Nei, ikke tenk på det.
Jeg kan ikke å ikke tenke på noe.
Ok. Se.
Rett føttene dit du vil gå. Ok?
Og ta deg for før du faller.
Nettopp.
Bra.
-Ja! -Jeg får det til!
Ikke dårlig, gutt. Alberto Scorfano.
Luca Paguro.
Det er ei menneskegreie. Jeg er ekspert.
Hva betyr det?
Det du nettopp sa?
Kom. Jeg skal vise deg flere ting!
Perlemor!
Bor du her?
Ja. Jeg og faren min.
Han er ofte borte. Jeg gjør vanligvis som jeg vil.
Er det ikke farlig?
Ja, det er kjempebra! Alt bra er over overflaten.
Hva annet?
Luft!
Tyngdekraft! Også kjent som fall!
Himmelen. Skyer. Sola.
Ikke se på den. Jeg tuller. Du må virkelig se på den.
Så er det menneskegreier.
Som du ser, har jeg samlet lenge...
...så spør meg om hva som helst.
Ja. Det er den magiske syngende dame-maskinen.
Den er dessverre ødelagt.
Du fikset den!
Hva er det?
Det er det beste menneskene har laget.
Vespaen.
Sett deg på den, og den tar deg med hvor du vil.
I hele vide verden!
"Vespa er frihet."
Ja!
Kul, ikke sant?
Ja.
Skal du lage en? Du har visst alle delene.
Ja.
Jeg skal lage en! Hjelper du til?
Jeg? Ja! Vent! Nei, jeg kan ikke.
-Jeg må hjem. -Akkurat nå?
Ja, hvis foreldrene mine fant ut at jeg var her oppe...
Det ville vært ille. Takk, men...
Farvel. For alltid.
en time senere...
Ok, men nå må jeg dra.
Ok. Ha det.
tre kvarter senere...
Seriøst, jeg må dra nå.
Ok. Vi ses.
to timer senere...
-Den er enda bedre enn på bildet. -Ja.
Må løpe.
Ses i morgen!
Luca! Hvor har du vært?
Ikke si overflaten.
Overflaten.
Hva sa du?
Hva er galt med foten din?
Luca.
-Jeg... -Skal du si hvor du var?
Det er min feil.
Jeg sendte ham for å lete etter sjøpølser.
Ja! Beklager, jeg fant dem ikke.
Mamma, livet hans er kanskje viktigere enn snacksen din.
Takk.
Hvordan fikk du den ned?
Jeg kjørte den ned.
Nei. Men jeg dyttet den ut av bakvinduet.
Tok en stund å sette den sammen, men den er bra nå.
Er du klar til å kjøre den?
Takk, men nei takk.
Jeg tror jeg kanskje ville dø.
Ok, jeg kjører. Hold rampen.
Sir, kanskje vi burde sove på det?
Uansett hva du gjør, ikke rør deg!
Jeg er ikke rett mann for dette. Jeg er mer en idémann...
Ta meg, tyngdekraft!
Dette er normalt! Hold fokus!
Ikke rør deg!
Han er død. Jeg drepte ham!
-Vent. Var det bra? -Du verd...
Så du høyden min?
Du var god med rampen.
La oss lage en til.
Kom igjen, Luca!
Hva feiler det deg, stupido?
Vi må kjøre sammen.
Hvis du ikke sitter på baksiden og holder på forsiden...
...faller hele greia fra hverandre.
Og hvem holder rampen?
Skilpadden. Kom igjen. Han er raskere enn han virker.
Ok. Vi gjør det.
Kommer du?
Niks. Jeg kan ikke. Aldri i verden.
Jeg vet hva som er galt. Du har en Bruno i hodet.
-En Bruno? -Ja. Jeg får også en, av og til.
"Alberto, du kan ikke." "Alberto, du vil dø."
"Alberto, ikke ha det i munnen."
Luca, det er enkelt. Ikke hør på dumme Bruno.
Hvorfor heter han Bruno?
Det er det samme. Kall ham hva du vil.
Få ham til å tie. Si: "Silenzio, Bruno."
Silenzio, Bruno.
Høyere! "Silenzio, Bruno!"
-Silenzio, Bruno. -"Silenzio, Bruno!"
Silenzio, Bruno!
-Hører du ham ennå? -Niks! Bare deg!
Bra! Hold deg fast!
Ja!
Silenzio, Bruno. Silenzio, Bruno.
Ja!
Ja! Vi lever! Utrolig!
-Smak på den, Bruno! -Ja!
Hva er alle de små lysene?
Ansjos. De sover der.
-Sier du det? -Ja.
Den store fisken beskytter dem. Jeg berørte den en gang.
-Vet ikke, den føltes som en fisk. -Jøss.
Livet ditt er mye kulere enn mitt.
Jeg drar aldri noe sted.
Jeg drømmer bare om det.
Du kom hit.
Takket være deg.
Ellers hadde jeg aldri sett noe av dette.
Har du vært i menneskebyen?
Ja!
Nei.
Men pappa fortalte meg alt om den. Så jeg er ekspert.
Faren din høres så kul ut.
Flaks at han lar deg gjøre som du vil.
Ja visst.
Husker du da vi nesten traff den klippen?
Vi fløy gjennom luften, og jeg sa: "Ja!" Og så ropte du: "Nei!"
Ville det ikke vært fint å ha en ekte Vespa?
Ja. Det er drømmen.
Ja.
Å, Luca, se!
Ville Vespaer!
Overta!
Ja!
Kom igjen, fortere!
Ja!
Jeg gjør det, Alberto!
Alberto?
Å nei! Jeg sovnet!
Hva?
Daniela, må vi virkelig gjøre dette?
Hva da?
Du er i trøbbel, gutt.
Lov oss...
...at du aldri sniker deg til overflaten igjen.
Jeg er lei for det.
Men det er ikke så farlig der oppe.
Kanskje jeg kan vise dere det.
Hva sa jeg? Sønnen vår ønsker å dø.
Men, mamma, vi er alltid forsiktige!
"Vi"?
Jeg og vennen min, Alberto.
Men det er greit. Han er en av oss.
Ja. Det er vanligvis dårlig påvirkning.
Bra dere kontaktet meg da dere gjorde det.
Luca, dette er broren min, din onkel Ugo.
Takk igjen for at du kom på så kort varsel.
Ingen årsak.
Hallo, Luca. Det er fint å...
Luca, slå hjertet hans.
Riktig. Den røde greia. Slå den.
Hardere!
Takk. For mye oksygen her oppe.
Ikke som dypet. Det vil du lære.
Hva?
Det er ikke noe sollys, men det er ingenting å se uansett.
Eller gjøre. Det er bare deg og tankene dine...
...og alle hvalkadavrene du kan spise.
Små biter flyter inn i munnen din. Du kan ikke stoppe det.
Du ser det ikke. Så hvis du...
Munnen åpnet seg, hvalkadaveret kom inn.
Godt. Jeg anbefaler det.
Kom igjen. La oss ikke kaste bort tid.
Mamma, hva mener han?
Du skal bo hos onkel Ugo resten av sesongen.
Nei, jeg kan ikke!
To sesonger, da. Hva med tre?
Hvorfor gjør du dette?
Verden er farlig, Luca...
...og om jeg må sende deg til havbunnen for å beskytte deg, så la gå.
Du vet ikke hvordan det er der oppe!
Jeg kjenner deg. Og jeg vet hva som er best for deg.
Det er avgjort.
Du. Se meg i øynene.
Du vet at jeg er glad i deg?
De sender meg til dypet!
For å bo hos min rare, gjennomsiktige onkel!
-Hva gjør jeg? -Bli her?
Her oppe? De vil lete etter meg.
Ok, antakelig...
...men vil de lete etter deg der borte?
Aldri i verden. Det er sprøtt.
Stedet må være fullt av Vespaer. Det må finnes en til oss.
En ekte Vespa.
Kan vi overleve der?
Du og jeg kan gjøre hva som helst.
Vi kan svømme til Vespabyen, spore opp signor Vespa...
Vent. Tror du virkelig at det fins en signor Vespa?
-Det gir mening, ikke sant? -Ja. Fortsett.
Og vi sier: "Signor Vespa, lag en av disse til oss!"
Dette er den beste tegningen jeg har sett.
Jeg vet det. Luca, tenk på det.
Hver dag kjører vi til et nytt sted...
...og hver natt sover vi under fisken.
Ingen kan si hva vi skal gjøre. Bare du og jeg der ute.
Frie.
Ta meg, tyngdekraft!
Silenzio, Bruno.
Ja!
Kom igjen!
Ja!
Papà, hva er det?
Hvordan kommer vi oss inn?
Dette blir lett.
Bare ikke bli våt.
Byen virker overfylt.
Du! Silenzio, Bruno.
Hva feiler det deg, stupido?
-Det funket. -Ser du?
Bare gjør som meg.
Klassisk menneskeby. Kul, ikke sant?
Gjør det du. Bare si det.
Fruer, hva feiler det dere, stupido?
Kanskje jeg sa det feil?
Jøss!
Alberto, dette er for farlig.
La oss komme oss vekk.
Og dra hvor?
Det er signor Vespa!
Mannaggia! Nå skjer det.
Mamma mia! Vær så snill, ikke mer rusing.
Ciao! Ciao!
Tut, tut.
Portorossos stolthet kommer!
Ciao, belle!
Dere får meg til å rødme.
Hvem vil se meg spise et stort smørbrød?
Der er den. Slik skal vi se verden.
Hei, hjelp oss.
Mamma mia! Snakk med Ercole. Er du skadet?
Jeg har vondt i hodet...
Ikke du, Ciccio! Vekk!
Å, piccolina, er det så mye som en ripe...
Noen hadde flaks i dag.
Hvem var det?
Fremmedfolk?
Få ønske dere velkommen.
Ciccio?
Fint å møte dere, nummer én og nummer to.
Jeg elsker de stilige klærne deres.
Hvor fikk dere dem fra? Et lik?
Lik.
Jeg tuller.
Hør, signor Vespa...
Signor Vespa?
Han er morsom.
Jeg er Ercole Visconti. Fem ganger vinner av Portorosso-Cupen.
Portorosso hva?
Portorosso-Cupen!
Hvordan tror du jeg betalte for min vakre Vespa?
Slutt å se. Hun er for vakker for deg.
Jeg elsker det.
Småen får ikke fram et ord.
Og han lukter som bak pescheria.
Vennen min lukter fantastisk.
Unnskyld. Jeg skal gjøre det godt igjen.
Ciccio, Guido.
Hva gjør du?
-Luca! -Alberto!
Bare et lite bad.
-Nei, nei! -Det er morsomt.
Nei!
Du! Ercole, basta!
Se hvem som er her. Spylia.
Jøss. Er det slik du trener til løpet?
Terrorveldet ditt er...
-...snart slutt! -"Snart slutt."
Som for et år siden? Da du brøt midt i løpet?
Fordi du måtte kaste opp?
Jeg brøt ikke. De tvang meg.
Det er verre. Gå.
Jeg har det gøy med de nye vennene mine.
De blir med meg.
Hopp på. Jeg trenger den ekstra vekten.
Fint. Start en klubb. For tapere!
Maggiore! Nok en observasjon. I havna, denne gangen.
Vet det. Vi lager en belønning. Noen vil vinne en fin premie.
Jeg! Jeg vinner premiene.
Ciccio! Hent din fars harpun!
Vi skal fange et sjømonster.
Sto imbecille tror han kan være en tosk fordi han stadig vinner løpet...
...som han ikke burde få lenger fordi han er for gammel og for stor en tosk!
Vi underdogs må passe på hverandre, ikke sant?
Hva betyr det?
Underdogs. Barn som er annerledes...
...kler seg rart eller svetter mer enn normalt...
For mye? For mye.
Er dere i byen for løpet?
Portorosso-Cupen?
Fint å prate.
Jeg må levere disse. Trener alltid.
Vi burde spørre henne om Portorosso-Cup-løpet.
Det er slik det høylytte, nifse mennesket sa han fikk sin Vespa.
Giulia!
Du, Spylia?
Jeg heter Giulia.
Hva får du når du deltar i en cup?
Soldi. Premiepenger.
Ok.
-Nei! Fortsett! -Hva? Hvorfor?
-Spør om premiepengene! -Men det er ubrukelig.
-Kanskje de blir en Vespa. -Hvordan blir det...
-Bare spør! -Greit.
-Hallo igjen. -Ciao.
Kan vi gjøre pengene om til noe annet?
-Noe sånt som... -Den.
Nei. Men dere kan få den.
Den er så vakker.
Ja, vi trenger den.
Flott, så vi vinner bare løpet.
Dere må slå Ercole.
Ok, så vi slår Ercole.
Jaså? Denne fyren tror han vil slå Ercole.
For det første, still dere i kø!
Den drittsekken ødelegger livet mitt hver sommer.
Så bare jeg skal slå ham!
For det andre er ikke dette hvilket som helst løp.
Det er en episk, knallhard, tradisjonell italiensk triatlon.
Svømming, sykling og pastaspising.
Så dere trenger en lagkamerat.
Vi finner en løsning. Takk, menneskejente.
Du. Vent, Alberto.
Hva om vi blir med på laget hennes?
Bedre idé.
Spy... Jente!
Santa mozzarella.
Gratulerer, du blir med på laget vårt.
Jeg deltar alene.
Men vi kan også være underdogs.
Det er greit, Luca. Hun vil heller gjøre hele løpet alene igjen.
Kanskje kaster hun ikke så mye opp nå.
Vent.
Vil dere være med på laget mitt?
La oss se hva dere kan.
Prøv å hoppe på den.
Nei, nei. Vis at du er sjef!
Santa mozzarella. Løft blikket.
Du faller fordi du ser ned.
Jeg gjør det.
Kan vi være med på laget?
Kan dere smette unna hindringer?
Hva om en gammel dame krysser veien?
Tåler du passiv-aggressive verbale angrep?
"Fin sykkel, nummer én og nummer to.
"Jeg tullet. Sykkelen er en skam."
Til slutt, takler du løypas fryktelig vanskelige terreng?
Silenzio, Bruno.
Stopp. Hva med deg?
Kan du i det minste svømme?
Ja, jeg er utrolig dårlig til å svømme.
Du kan ikke svømme, du kan knapt sykle.
Hvor kommer dere fra?
Vi forteller deg ikke hemmeligheter! Vi er rømlinger.
Rømlinger? Jeg vet ikke, ragazzi...
Vær så snill?
Familien min skulle sende meg til et fælt sted.
Vekk fra alt jeg elsker.
Men hvis vi vinner dette løpet...
...kan vi være frie.
Livet mitt er flott. Jeg bare hjelper ham.
Gi meg en sjanse til.
Nei.
Dere vil det like mye som meg. Dere har sulten.
Det er det viktigste.
Jeg er definitivt sulten.
Perfetto! Du spiser, du sykler og jeg svømmer.
Underdogs?
Underdogs.
Nå trenger vi bare penger til påmeldingsavgiften.
Fra faren min.
La meg snakke og oppfør dere som vanlig.
Han liker ikke frykt.
Hei, papà! Jeg tok med noen venner til middag.
Er det nok til fire?
Hva feiler det deg...
Hva tror du han dreper med dem?
Alt som svømmer.
Hai visto il giornale i dag?
Bildet er et falskt, papà.
Alle i Portorosso later som om de tror på sjømonstre.
Jeg later ikke som.
Gled.
Middagen er klar.
Trenette al pesto.
Ok.
Hvor sa dere at dere kom fra?
De er klassekamerater. Fra Genova.
Luca og...
-Alberto. -...Alberto.
Hvorfor er dere i Portorosso?
Rart at du spurte.
De kom for løpet.
Løpet?
Ja.
Ikke tenk på det.
"Ikke tenk på det"?
Ikke tenk på det.
Giulietta. Få snakke litt.
Ikke delta i løpet igjen. Du blir så opprørt.
Papà, per favore, jeg har et lag nå.
Det er påmeldingsavgift også. Jeg har lite penger.
Jeg skal jobbe doble skift på pescheria. Hva du enn trenger.
Jeg kan ikke selge noe jeg ikke har.
Jeg trenger mer fisk i garnet.
Unnskyld?
Vi kan hjelpe.
Kan dere om fisk?
Vi kan masse om fisk.
Kan dette ansiktet tape?
Jeg skal sette dere i arbeid om dere vil.
Sier du det?
Å, grazie, papà.
Machiavelli! Ikke...
Nei! Machiavelli!
Unnskyld for det med katten. Vet ikke hva som gikk av ham.
Det er greit. Vi drar tilbake til...
Trenger dere et sted å bo?
Kult.
Oi sann! Beklager. Dette er...
Skjulestedet ditt.
Ja. Skjulestedet mitt.
Buonanotte, gutter.
Gled. Ses i morgen tidlig.
-Det var nære på. -Jeg vet det.
Så stort pappamennesket var.
Han dreper ting.
Jeg trodde vi skulle dø hundre ganger.
Slapp av. Vi er utrolige til å være mennesker.
Du har rett.
Så du meg på sykkelen?
Giulia sa: "Se opp", og så syklet jeg den.
Ja. Men Vespaen vår blir enda bedre enn en sykkel.
For når vi får den, stikker vi.
Jeg gleder meg.
Hvordan kunne mamma fortelle ham om denne byen med blodtørstige galninger?
Utrolig at han gjorde dette. Det er ulikt ham.
Vær på vakt. Det er landmonstre overalt.
-Daniela! Vent! -Nei! Ikke i dag, landmonster!
Det er meg!
Du skremte skjellene av meg!
Herregud, du er sterk!
Unnskyld, jeg er litt på tuppa.
Nei. Jeg trengte det. Det vekket meg.
Jøss! Vi ser fryktelige ut.
Ekle.
Kom. La oss finne sønnen vår.
Å nei! Alberto! Våkne!
Hva? Himmelen har lekket!
Å. Der er dere!
Buongiorno.
Greit, ragazzi. Dere må jobbe for påmeldingsavgiften.
-Giulietta, du gjør leveransene. -Skal bli!
Gjør dem allerede! Ciao!
Dere to blir med meg.
Hvilken kniv får jeg?
Ingen.
Buongiorno, Massimo!
Ha øynene åpne for sjømonstre, ikke sant?
Vi regner med deg.
Ikke vær redd, Tommaso. Jeg skal være årvåken.
De slipper ikke unna.
Dette er ingen heisatur.
Gjør noe nyttig.
Slutt å tulle der bak.
Et sjømonster spiste den.
Hva?
Ma, no. Jeg ble født slik.
Mannaggia, ingen god fangst i dag.
Kanskje fordi vi er over en hjemsøkt fiskegravplass.
Vi vet at den ikke er hjemsøkt, men fisken tror det.
På denne tida av dagen er de fleste fiskene der borte.
-Ciao, Giulia. -Ciao.
Ny personlig rekord!
Santo pecorino.
Vennene dine kan om fisk.
Benissimo! La oss melde oss på.
Ok. Hva er planen? Tenk, Daniela.
Du tar alltid ansvaret for alt.
Jeg vil trå til.
-Sikker? -Å ja. Jeg fikser dette.
Hallo, unge mann.
-Du lurer ingen. -Lorenzo...
Trodde du du kunne slippe unna med dette?
-Renzo... -Trodde du ikke vi ville finne deg?
-Hør her. -Jeg tror ikke.
Nå skal vi hjem.
La det være en lærepenge!
Kom igjen! Løp før moren kommer!
Jeg klarer ikke dette.
Nei, men det gjør jeg. Jeg kjenner sønnen min når jeg...
...ser ham.
Å, søren.
Grazie, papà! Kom, vi må skynde oss.
Ok.
Medborgere i Portorosso!
Det er jeg, Giorgio Giorgioni!
Sjømonsterdreper og elsket pastaleverandør!
Sjømonsterdreper?
Det er bare signora Marsigliese.
Hun jobber for løpets sponsor.
Dette tar evigheter.
Ligurias beste pasta til en pris alle familier har råd til.
Kom til reglene!
Entusiasme. Jeg elsker det.
For å vinne det berømte løpet mitt...
...må laget ditt være først i buktas forræderske farvann...
...sluke en forundringsbolle av min deilige pasta...
...og sykle til toppen av Portorosso-fjellet og tilbake!
Det virker vanskelig.
Ja. Vanskelig å tape. Vi vinner.
Jeg elsker selvtilliten din. Men husk at vi må slå...
Mesteren kommer.
Ciao, ciao!
Ercole.
Er du ikke litt gammel?
Signora! Jeg er 16 år.
Det sa du i fjor.
Men i år er det sant.
Dere bør kanskje spare pengene, ragazzi.
I år vil Ercole slå rekorden og vinne sitt sjette på rad.
Å nei. Utrolig.
Spylia, har du slått deg sammen med disse landstrykerne?
Overse ham.
Skulle ønske dere kunne.
Vennene dine må nok betale skatten for fremmede raringer.
Ercole! Du må gi dem tilbake!
Ercole trenger ikke å gjøre noe.
For det første er han vinner av Portorosso-Cupen.
For det andre er livet hans flott, og alle liker ham.
De liker deg ikke. De er redde for deg.
Opp med hånda hvis du liker meg.
Ser du? Alle. Selv du.
Nå er det nok. Kom igjen, Luca.
Landstrykerne vil slåss. Jøss!
-Alberto? -Silenzio, Bruno.
-Husk at dette er til Vespaen. -Stopp.
En Vespa?
Skrotinger som dere kan ikke kjøre Vespa.
Ercole, du er redd vi skal stoppe ditt...
-...onde urettferdighetens imperium. -"Onde urettferdighetens imperium."
Har du noe nytt?
Ja. Her er en ny. Du ser ut som en...
-En malle. -En malle!
De er bunnfisk med to små værhår.
Hold kjeft!
Hør her, piccoletto...
Jeg spiser slike som deg til frokost.
Jeg dypper dem i cioccolata og...
...finiti!
Her, meld deg på.
Jeg skal knuse deg.
Det blir litt av et løp, hva?
Beklager, ingen autografer i dag.
Ned med hånda.
Luca! Bravo, vi klarte det!
Giulia Marcovaldo.
Ciao, Giulia. Lag på én?
Ikke i dag.
-Luca Paguro. -Alberto Scorfano.
Ragazzi, vi har ei uke på å trene.
Jeg fikser dette.
Vent, hva?
Hvert år skifter de pasta. Vær klar for hva som helst.
Kan være cannelloni, penne, fusilli, trofie, selv lasagne.
Bruk en forchetta. Det er regelen.
Regler er for regelfolk.
Du store karpe. Jeg kan ikke.
Vet det.
Og husk, piccoletto...
Forza, Luca, ikke la deg påvirke. Du klarer dette.
Ok. Silenzio, Bruno. Nå skjer det.
Jeg kan ikke!
Det er vel sånn mennesker svømmer?
Pinlig.
Noen sjømonstre?
Nei. Men jeg ser agn.
Å nei! Det er Ercole! Ro!
-Luca! Raskere! -Hvorfor rører vi oss ikke?
Ercole?
-Guido! -Jeg gled.
Ciccio, slå Guido.
Igjen. Som om du mener det.
Hvor ble det av den andre?
Ercole!
Giulia! Det er ull. Den må ikke bli våt!
Ciccio, tørk den, subito!
Luca? Alberto?
Er dere i orden?
Det går bra! Fint.
Det er visst nok trening for i dag.
-Ja. Enig. -Jepp.
Ciccio! Motoren! De slipper langsomt unna!
Guido, slå Ciccio.
Med forakt!
Spark den.
Jeg har en idé.
Kjære?
Hei, dere! Kan jeg spille også? Unnskyld! Jeg er ikke vant til bein.
Ok.
Få ballen!
Kom og ta den!
Ikke barnet vårt.
La oss se Bianca Branzino gjøre det!
God innsats. Dere har fortjent pastaen i kveld.
Kan jeg spise med hendene?
Hvor kan han være?
Du vant iallfall. Tror jeg.
Jeg gjorde visst det.
Kom igjen. Vi må lete videre.
Alberto? Jeg kan ha sett foreldrene mine.
Aldri i verden. De kommer ikke hit.
Men hva om de gjorde det? De sender meg til dypet.
Slapp av. Det skjer aldri.
Ganske bra i dag, gutter, men la oss snakke teknikk.
Ragazzi! Jeg trenger hjelp med garnene.
Du. Den store, sterke.
Jeg er straks tilbake.
Vi vinner.
Og du får en Vespa.
Hvorfor vil du ha en Vespa igjen?
Fordi det blir flott.
Jeg og Alberto skal dra til et nytt sted hver dag.
Og vi skal sove under fisken hver natt.
Fisken? Bra.
Hva gjør du når du vinner?
Jeg vil reise meg foran alle og si: "Jeg sa jeg ville vinne!"
Ja.
Og etterpå?
Det er alt.
Når jeg går på skolen, bor jeg sammen med mamma i Genova.
Hver sommer kommer jeg hit...
...og alle tror jeg bare er en rar unge...
...som ikke hører til her.
Jeg vet nok hvordan du føler deg.
Ikke sant? Derfor må vi vinne.
Byen vil juble navnene våre.
Ercole liv vil bli ødelagt!
Beklager. For mye?
Mamma sier at jeg kan overdrive.
På ingen måte. Ikke for meg.
Du vet vel at det ikke er fisk?
Selvsagt er de det. Alberto fortalte meg alt om det.
Kom.
Dette er et teleskop.
Gamle Bernardi lar meg bruke det.
Det får ting langt unna til å virke nære. Se.
Ser du noen fisk?
Så hva er alle de der?
Stjerner. Som sola.
Enorme, voldsomme ildkuler!
Alberto tok feil.
Og planeter kretser rundt stjernene.
Se.
Det er Saturno, favoritten min.
Den er den letteste planeten.
De sier at på et stort nok hav ville den flyte!
Jøss!
Kom igjen, Luca!
-Så maskiner flyr slik? -Sì.
-Og det fins store byer? -Sì.
Større enn Portorosso?
Som Genova! Bokstavelig talt 20 ganger større.
Og vi er alle på en stor rund stein som svever rundt en stjerne...
...i "solsystemet"?
Kult, ikke sant?
Og fins det noe utenfor solsystemet?
Bare en galakse full av solsystemer.
-Og så da? -Et univers fullt av galakser!
Og så da?
Og så...
Jeg vet ikke.
Men i avansert astronomi neste år skal jeg bruke skolens teleskop.
Kanskje jeg finner det ut.
Den greia er enorm. Skulle ønske jeg kunne vise deg den.
Bare lov å fortelle meg alt du ser!
Beklager. For mye?
Aldri.
Luca. Jeg har lett overalt etter deg.
-Beklager. -La oss gå.
Får jeg låne denne? Bare for i kveld.
Du kan få den.
Universet er bokstavelig talt ditt!
Jøss. Takk!
Luca!
Ok.
Hvor skal vi?
Kom. Jeg skal vise deg noe.
Du vil ikke tro dette. Det er ikke fisk.
-Hva? -Nei.
Giulia forklarte det.
De er branner, men en million ganger større.
Nei, det er de ikke.
Snart blir du vår, søte Vespa.
Se.
Jeg tenkte på alt vi kommer til å trenge.
Og jeg la til flammer.
Så kult!
Vi kan ta med et teleskop også!
Ja! Det skyter lyn!
Nei, nei.
Du ser gjennom det.
Giulia sier at det er et større et på skolen hennes.
Vent. Hva om vi besøker henne der?
Hvorfor vil du gjøre det?
Det høres interessant ut.
Vi skal bare ha en Vespa for å leve på egen hånd.
Vi trenger ikke skolen. Vi trenger ingen.
Kan vi ikke bare prøve?
I noen dager?
Luca, sjømonstre kan ikke gå på skole.
Hva tror du skjer når de ser fiskefjeset ditt?
Hei, se hvem det er.
Og uten Giulia å gjemme seg bak.
-Kom. La oss gå. -Nei.
Det er noe mistenkelig med dere to.
Bortsett fra lukten.
Dere skjuler noe.
At vi er smartere enn deg?
Det skjuler vi egentlig ikke.
Det er åpenbart.
Folk syns jeg er grei. Fleiper alltid.
Men egentlig er jeg ikke det.
-Stopp! -Vent på tur, piccoletto.
Jeg vil uttrykke meg klart.
Dette er min by, for det første...
...og for det andre vil jeg ikke ha dere i den.
Stopp, sa jeg!
Legg den ned, piccoletto. Du skader deg selv.
Slipp ham!
Gå. Nå. Før jeg ombestemmer meg.
Ingen vil ha dere her, idioti! Løp videre!
Hvorfor gjorde du ham sint? Vi burde ha dratt.
Nei, nei. Vi har det bra.
Jeg hadde kontroll.
Du må bare gjøre som meg, husker du vel?
Opp og hopp!
Kom igjen, Alberto!
Niks.
Sjømonster!
Ugo?
Opp og hopp!
Bare to dager til løpet.
Espresso.
Heia, Luca!
Heia!
Ikke hei på ham!
Dette er gøy!
Dere!
Det er utrolig!
Jøss!
Jeg vet ikke, Lorenzo. Var jeg for streng mot ham?
Nei. Du prøvde bare å beskytte ham.
Det er min feil.
Jeg ga ham ikke nok oppmerksomhet.
Men jeg prøvde å sende ham bort.
Jeg hadde aldri trodd at han ville gjøre dette.
-Det er som om jeg ikke vet... -Du klarer det, Luca!
...hvem han er!
Sykle!
-Luca! -Luca!
Stopp!
Luca!
Hvor skal vi?
En snarvei.
Brattere, ulendt terreng... Jeg liker det.
Hvorfor trener du ikke?
Jeg trener alltid.
Bravo, Luca. Det var din raskeste hittil.
Se, folkens!
Det er toget til Genova.
Går det til skolen din?
Ja.
Er skolen din åpen for alle?
Den koster penger, men jeg antar det.
Flott. Takk, Giulia...
...for å vise oss den kjedelige greia som går til det fæle stedet.
Kan vi fokusere på det som teller?
Taper vi dette løpet, skal vi ingen steder.
Santa mozzarella. Nedoverbakken.
Jeg vet den ser nifs ut, men her er det du må vite...
Slutt å sjefe over ham.
Hva er problemet ditt?
Jeg er vennen hans. Jeg vet hva han trenger.
Å ja? Hva trenger han?
Meg. Vi skal sykle den som på øya. Sammen.
Nei!
Alberto, stopp!
Det er Bruno som snakker!
Nei! Jeg er ganske sikker på at det bare er meg!
-Stopp, Alberto! -Slipp!
Se opp!
Porca paletta, hva var det?
Ikke nå, Ciccio! Se på vannet!
-Kom igjen! -Ok?
Å nei! Luca! Alberto!
Hun vil se oss. Kom igjen!
Jeg prøvde å vise deg hvordan du gjør det.
Det kan du ikke!
Jeg fikk oss jo ned bakken.
Du krasjet! I havet!
Det går bra.
Ingenting er bra! Foreldrene mine så meg!
Luca, foreldrene dine er ikke her.
Du vet ikke hva du snakker om!
Denne byen gjør deg gal.
Vi må bare vinne Vespaen og dra herfra.
Det blir ikke annerledes.
Jeg vil ikke...
Jeg vil gå på skolen.
Det igjen? Vi kan ikke gå på skolen.
Du er redd for at du ikke klarer det.
Jeg er ikke redd. Det er du som blir redd.
Hold kjeft!
Hva skjer når hun ser deg? Når noen ser deg?
Vekk!
Dere lever!
Du får aldri sitte på sykkelen min igjen.
Hold deg til mat, storegutt.
Hva skjer?
Ingenting. La oss trene videre.
Vi vil spørre deg om noe.
Vi lurte på om vi kunne bli med deg til skolen din.
Santo pecorino! Kjempegod idé!
Ja! Selvsagt!
Giulia, tar skolen din opp alle slags folk?
Hva om noen av dem ikke var mennesker?
Alberto...
Hva om noen var dem var... sjømonstre?
Sjømonstre?
Skolen ville sikkert ikke ta opp sjømonstre?
Det er en rar vits, Alberto.
Ja, det er vanskelig å forestille seg.
-Få vise deg! -Nei!
-Gi deg. -Giulia, vent!
Vi har ikke tid til å tulle.
Hjelp!
Ikke skad oss!
-Ser du? Jeg visste at dette ville... -Sjømonstre!
Hørte dere? Denne veien.
Luca?
Hold deg unna!
Sjømonster! Der er det!
Ragazzi, nå!
Nei!
Idioti, dere lot det slippe unna!
Til båten! Vi skal drepe et sjømonster!
Der er dere. Jeg laget livretten deres...
...trenette al pesto.
Hvor er Alberto?
Han dro, signor Marcovaldo.
Vet dere hvor han dro?
Nei. Men han vil nok ikke at noen skal lete etter ham.
Kanskje ikke. Men bare i tilfelle.
Ok.
Vi to kan fortsatt delta i løpet.
Du svømmer og spiser, du har gjort begge deler før...
-Luca, jeg... -...og jeg sykler.
Det er lov, ikke sant?
-Luca. Luca? -Det burde gå bra, vi er ok...
Sover under fisken. Nå skjønner jeg.
Jeg kan forklare.
Dere sjømonstre besøker Portorosso, av alle steder?
Har du sett denne byen?
Min far jakter på sjømonstre!
Luca, du må vekk herfra.
Men var vi ikke underdoger?
Tror du jeg vil at du skal dra?
Jeg har aldri vært så lyk...
Det er ikke verdt det.
Du forstår ikke.
Nei.
Risikere livet for en Vespa?
Foreldrene mine skulle sende meg bort.
Det var derfor vi gjorde alt dette.
Men det er over nå.
Farvel, Giulia.
Jeg er lei for det.
Alberto?
Hva gjør du her?
Unnskyld.
Jeg skulle aldri ha gjort det. Kunne jeg bare gjøre om på det.
Ja, samme det. Du er lei for det. Bare gå!
Alberto?
Hva er merkene på veggen?
Hva betyr de?
Jeg begynte da faren min dro.
Bodde du her alene i så mange dager?
Jeg sluttet å telle etter en stund.
Han sa jeg var gammel nok til å klare meg selv.
Jeg trodde bare at...
...han kanskje ville ombestemme seg.
Ærlig talt så skjønner jeg det.
Han har det bedre uten meg.
Du også.
Det er ikke sant.
Jo.
Du er ikke som meg. Du er snill.
Og jeg bare ødelegger alt.
Silenzio, Bruno. Det er den dumme stemmen i hodet ditt.
Du lærte meg det.
Og å få en Vespa? Å se verden...
La meg være! Ok?
Vi skulle aldri ha blitt venner i utgangspunktet.
Ikke si det.
-Alberto? -Kom deg vekk!
Jeg gjentar det ikke.
Ok. Jeg skal gå.
Jeg skal vinne løpet.
-Hva? -Ja.
Ja! Så blir Vespaen vår!
Og vi kjører bort sammen!
Luca, det er sprøtt.
Kanskje jeg er sprø.
Ta meg, tyngdekraft!
Luca!
Hva gjør du?
Jeg er i orden. Jeg kommer tilbake i morgen.
Jeg fikser dette!
Vil du dele opp laget ditt?
Ja. Hvis det er lov.
Luca? Hva gjør du her?
Ikke tenk på det. Jeg deltar på egen hånd.
Du kan hvis du vil, men jeg anbefaler det ikke.
Takk!
Men hvordan skal du...
Hva skjer når...
Du kan ikke svømme!
Alene igjen?
Frivillige, dere er sent ute.
Én kopp til hvert barn.
-Ja. Én kopp per barn. -Ja.
-Skjønner. -Her.
For når Giulia, hun...
Ciccio, stå stille. Olio d'oliva.
Han vil skjære gjennom vannet som en kniv.
En oljesmurt kniv.
Jeg må le.
Du har visst mistet selv de forferdelige vennene dine.
Luca! Dette er en veldig dårlig idé!
Hei, landstryker!
Har du ikke råd til skikkelig badetøy?
Signore e signori, Portorosso-Cupen begynner straks!
Folk har sett sjømonstre i det siste, men ikke vær redde!
Dukker det sjømonstre opp i dag, er vi forberedt.
Svømmere, innta plassene!
Hva?
Svøm, Ciccio! Kom igjen!
Svøm!
Trenette!
Kom igjen!
Takk.
Ikke takk meg.
Slutt å gråte og berør Guido! Imbecille!
Andiamo! Løp!
Finito!
Per mille cavoli, Guido! Fortere!
Spis, idiota! Più veloce!
Det er ikke tillatt.
Han er ferdig!
Ferdig!
Men han må være her et sted.
Tørst? Vann, noen?
-Vær så snill, ikke! -Ikke igjen!
Det er ham! Luca, stopp!
Beklager, mamma og pappa! Jeg må gjøre dette!
Kom tilbake!
Jøss. Han er rask.
Hva?
Oi sann! Scusa.
Jeg tar deg igjen i... nedoverbakken!
Spylia, du har aldri kommet deg til nedoverbakken.
Hva?
Umulig! Han jukser! Arbitro!
Nei, nei, nei!
Ikke nå! Kom igjen!
Jeg er så nær!
Luca!
Bli der!
Alberto.
Jeg skal hjelpe deg!
Hva er galt, piccoletto?
Redd for litt regn?
Du!
For siste gang, dere hører ikke til her.
Kom dere ut av byen min!
Sjømonster! Der borte!
Ciccio! Harpunen min! Veloce!
Alberto...
Nei! Bli der.
De vet ikke om deg ennå.
Alberto, vent!
Nei!
Hva for noe?
Du er virkelig gal!
Lærte det av deg!
La oss komme oss til vannet!
Nei! Ciccio!
Her er den.
Hei. Unnskyld.
Unna vei! Via, via!
Luca!
Unnskyld!
-Å nei! Luca! -Gutten min!
Dere skulle ha dratt da jeg sa det.
Nå må jeg drepe noen sjømonstre!
Vi ses, onde urettferdighetens imperium.
Nei!
Giulia!
Mostri marini! Gi meg den!
Giulia. Er alt i orden?
Ja. Det går bra.
Takk, gutter.
Giulietta?
Papà! Jeg...
-Se! -Dere blir her. Kom igjen.
Jeg så dem først! Belønningen er min!
Vi er ikke redde for deg!
Nei, men vi er redde for dere.
Alle syns dere er forferdelige og avskyelige...
...fordi dere er monstre.
Stopp! De er ikke monstre.
Nei? Hvem er de, da?
Jeg vet hvem de er.
De er Luca og Alberto...
...og...
...de vant.
-Luca! -Slipp oss gjennom!
-Hva? -Virkelig?
De kan ikke ha vunnet. De er jo ikke mennesker!
Signora Marsigliese?
Teknisk sett, juridisk...
...ja, de vant.
Vant vi?
Hvem bryr seg om de vant? De er sjømonstre.
Hva? Kom igjen! Dere, da!
Ciccio! Guido! En harpun til.
Idioti! Vær nyttige for en gangs skyld i deres ynkelige liv.
-Guido. -Ciccio.
Oi sann.
Nei, piccolino.
Terrorveldet er endelig over!
-Luca! -Luca!
Vi bekymret oss slik for deg.
-Gjør aldri det igjen! -Unnskyld.
Og du var kjempeflink og gruset alle menneskene!
Og jeg er både stolt av og sint på deg!
Jeg er glad i deg, mamma.
Gutten min.
Signore e signori...
...vinnerne av årets Portorosso-Cup...
...underdogs.
Ja!
-Utrolig at vi vant! -Vi vant!
Ja! Underdogs!
-Få den! -Her.
Vi klarte det!
De vant!
Se på den beste Vespaen noensinne!
Perfekt.
Mamma! Hva gjør du her?
Jeg drar til byen de fleste helger.
Du fanger meg ikke!
Underdogs for alltid!
Han gjorde noe utrolig i dag.
Men vi kan ikke la ham bli i denne verdenen.
Kan vi vel?
Noen vil aldri godta ham.
Men noen vil det.
Og han klarer visst å finne de gode.
Hvor skal dere først?
Vi blir her litt.
Vi må fikse denne greia før vi kjører den over hele verden.
Ok. Ikke glem å pakke.
Santo gorgonzola! Jeg må pakke! Til skolen!
Ja. Du vil lære så mye.
Jeg kan legge igjen noen bøker.
Kan du?
Kom, Alberto!
-Du har lunsj til toget? -Sì.
Genser? Hvis det blir kaldt?
For millionte gang, sì.
Jeg er glad i deg også, papà.
Santa mozzarella, vi klarte det.
Giulia, gleder meg til løpet neste sommer.
Eller vi kan bare ha det gøy.
Ciao, Giulia.
La oss fikse Vespaen vår.
Ja, apropos det.
Det er sprøtt. Jeg kan ha solgt den.
Luca?
Mamma? Hva gjør dere her?
Hvis du lover å skrive til oss hver eneste dag...
...og passe veldig godt på deg selv...
...kan du gå på skole.
Kan jeg?
Alt er ordnet. Du skal bo hos Giulia og moren hennes.
Vennen din overtalte dem.
Det var ikke lett.
Luca, lover du?
Ja, jeg lover!
Takk.
Husk at vi alltid vil hjelpe deg. Ok?
Se meg i øynene.
Du vet jeg er glad i deg?
Ja.
Kom igjen, Alberto. Toget drar.
Hvor er tingene dine?
Du skjønner...
Du blir vel med?
Jeg ville det, men Massimo spurte om jeg ville bli her.
Flytte inn, kanskje. Og jeg tenkte...
Jeg tror han trenger meg.
Jeg klarer det ikke uten deg.
Men du er aldri uten meg.
Neste gang du hopper utfor et stup...
...eller ber Bruno slutte å plage deg...
...er det stemmen min du hører.
Men hvordan skal jeg vite at du har det bra?
Du fikk meg vekk fra øya, Luca.
Jeg har det bra.
Seriøst, hva betyr det?
Ingen anelse. Finn det ut for meg.
Heia, Luca!
Heia!
Ja!
Fine
TILEGNET ALBERTO SURACE, PATTY ANN BUCHHOLZ WILLRETT ,
OG ALLE VENNENE SOM DRO OSS OPP AV VANNET OG VISTE VEI.
Norske tekster: Jon Ivar Sæterbø
Noen syns jeg er gal som lever på dypet.
Det er de som er gale, ikke jeg.
Det er et fint, enkelt liv.
Det er langt unna kjas og mas, alt du ikke vil ha.
Hvalkadaver.
Uansett kommer du til å få det gøy.
Du får høre meg snakke. Jeg kan snakke uten stans...
...noen ganger i kanskje 12 timer.
Og du får høre, så du er heldig.
Godt gjort.