Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Nejdřív to musí schválit. Jo, chvilku…
- Zdravím. A kruci, pardon. - Ještě podpis.
Můžete si to vzít? Bože, to je těžký.
- Mějte se. - Děkuju.
Co to je?
Co já vím. Jdu dávat rozhovor pro CNN.
Amy? Na, vem si to, usmívej se.
- Začínáte za deset vteřin. - Dobře.
S LÁSKOU MILES
To je od Milese.
Dnes tu máme guvernérku Claire Debellovou,
jejíž kampaň nabírá obrátky díky tomu,
že vystupuje úplně jinak než ostatní.
Děkuji, že jste přijala pozvání.
Pracujete z domova, jako my všichni?
Ano, vítejte v naší kanceláři alias školce.
Už přicházíme o rozum.
Vaši kampaň financuje miliardář a filantrop Miles Bron,
zakladatel technického giganta Alfa, který tvoří tucty společností
včetně Alfa Cosmos, Alfa Car, Alfa Shop, Alfa…
Já vím. Co nadělám?
- Můžete mu říct ne. - Co třeba ne!
- Lioneli, jste vědec, ne novinář. - Ano.
Nemůžete se neustále omlouvat za všechny Milesovy výstřelky.
Genialita zkraje působí jako šílenství.
Tak se z něj stal Miles Bron! Vůbec nic nevíte.
Ten chlap mi faxuje. Uprostřed noci. Zbožňuje faxy.
Posílá mi svoje nápady, který bych měl…
Dám vám příklad. Genialita, nebo šílenství?
„Uber pro biosféru.“
Těžko říct, možná jo.
„Robopsi rovná se rozprava.“
A takhle je to celou noc, až do rána!
Ale pak…
Vzpomínáte na „dítě rovná se NFT“?
Smáli jsme se, ale aplikace Krypto děti nám pak zaplatila tenhle barák.
- Balíček. - Chcete to zpochybnit?
- To je pro vás. - My víme. Neplést se mu do cesty.
Ale chce, abychom do rakety natankovali těkavou látku.
Neposlouchá. Prostě řekne: „Zařiďte to.“ A co když to klapne?
Tohle je věda, ne náboženství.
Nezapomínejte na to.
Pokud se pod to podepíšete a ta raketa selže,
půjdete na věky ke dnu.
S LÁSKOU MILES
Ohledně změn klimatu jsem nekompromisní. Pokud vás to děsí, strčte hlavu do písku.
Mí voliči věří, že budu bojovat…
Nudím se.
Peg?
Peg!
Tady.
Hele, netancujte tu s ohněm.
Peg, já se strašně nudím.
Ne, žádný mobily.
Proč nemůže mít mobil?
Protože je zlá.
Ne, protože má strach, že tweetnu…
etnickou urážku.
Zase.
Ano. Slíbilas, že mobilu se teď nedotkneš.
Nevěděla jsem, že to slovo souvisí se Židama.
Myslela jsem, že to je výraz pro skrblíka.
Židák?
Dneska je všechno woke, nedá se to uhlídat.
Ano.
Miluju tě, ano!
A říkám, co si myslím, bez cenzury.
Když to lidi neunesou, jejich problém. Co to je?
Nevím. Někdo to přinesl.
Poraď, génie, co to má bejt?
- No… - Milesova pozvánka.
To vidím!
Ale co to je? Vypadá to jako kus dřeva.
- Jo. - Musí to jít otevřít.
Nenašel jsem západku ani spoj,
ale ten vzorek na dřevě je mi povědomej.
Hmm. Vteřinku, volá Birdie.
Poraď mi, jak mám ten krám otevřít.
- Ahoj, Birdie. Volá i Lionel. Čau, Peg! - Ahoj!
Ne, Peg teď hasí požár. Vrátí se.
- Další požár, Bird? - Ne.
Cos zas řekla? Přestaň už chodit na Twitter.
Nic takovýho, neboj se.
A k tý Milesově věci, zjistils, jak to otevřít, Lioneli?
- Já… - Lioneli, zapoj mozkovnu!
Pracuju na tom. Bird, ty vymetáš večírky?
Ne, všichni jsou u mě, v klidu. Ozval se někomu Duke?
- Ne. - Ne.
Ta záležitost byla v centru pozornosti, rád bych se k ní vyjádřil.
Odpověď zní ne, Jimmy Kimmele, já mám kozičky rád.
Dávaj nám užitečný věci, dávaj nám mlíko, sejra,
krměj mláďata, dokud pro ně nemůžeme lovit.
Budu upřímnej, kozy jsou fajn.
Není na nich nic špatnýho.
Zbožňuju svý prsa, je s nima sranda.
- Jejda, pardon, feministky. - Pardon, feministky.
Takže když je řeč vo zaprsení Ameriky,
není to nic než narušení přirozenýho řádu.
Evoluci tu máme už miliardy let.
A když poprosíte kluka, aby zpomalil, protože s ním holka neudrží krok…
Duku!
Po staletí na západních pracovištích dominovali chlapi…
- Dukey! - …k tomu nás příroda stvořila.
Dukey! Volám tě. Když tě volám, musíš se ozvat!
Mami! Zavři zobák. Tohle už jsme řešili.
Když jedeme s Whiskey naživo, musíš…
Chceš, abych zavřela zobák?
- Promiň, ale když točíme… - Co?
- Když točí… - Co?
Krucinál, promiň.
Přišel ti balíček. Je v kuchyni.
- Třeba to reaguje na teplo. - Volá Duke, vydrž.
- Duku! - Čau, co to má bejt?
- Máma to rozbila. - Je to stereogram.
Netuším, jak to votevřela, asi to rozbila.
Stereogram.
Stereo co?
Říkáš stereogram? To je ta věc…
Magický oko? To mi nejde.
Mami, víš, že mi nemáš sahat na věci.
Mají se seřadit dle barvy, nebo…
Velikosti? Váhy? Mám je zvážit?
Osm na osm, šachovnice. Je to šachová koncovka.
Je to nastavený na mat, tak nemám…
Prosím, Kasparove.
Jsou to piškvorky, ty umím!
- Jsou vyplněný, takže smůla. - Jsou to piškvorky!
Ale děkuji za snahu, Birdie. Jo.
Počkat, tohle je morseovka.
Křížky a kolečka jsou tečky a čárky.
Tečky a čárky.
- Takže tam máme O-U-R. - Pane jo.
Jsou to piškvorky.
Nemá se něco stát?
„N.“ Možná to něco znamená. V nějaký další hádance.
Je to kompas.
- Máti! - Je to kompas!
Takže sever, jih…
Dobře, N jako sever, natočte to na sever.
- Hraje to. Lidi, hraje to! - Pšt!
- Posmíváš se mi? - Ano.
Bezva, ha, ha.
- Dohledám si to. - Co to je?
Alexo, dohledej mi tuhle skladbu.
Alexo, dohledej mi tu skladbu.
Hele, to je Bachova „Malá fuga“ v G moll.
- Určitě? - Jo.
Už to budu mít. Dohledej mi tu skladbu.
Takže fuga je krásná hudební hádanka
o jedné melodii.
A když tu melodii navrstvíš na sebe,
začne se měnit a promění se v něco úplně jiného.
Nic nenajde. Je to lampa.
- Miluju tě, Birdie. - Já tebe taky, Claire.
Prý se to má navrstvit na sebe, moment…
Zvedněte to kolo uprostřed.
A máme tu změnu.
Podělanej Miles. Geniální.
To první je Fibonacciho posloupnost.
Matko!
Nesahej na to!
Je tam čtyřicet sedm.
To je atomový číslo stříbra, ne?
- Určitě je to stříbro? - Je to stříbro.
A je to tady.
Všichni společně. Raz, dva, tři.
Já se picnu.
„Drazí přátelé, milí narušitelé, moji nejbližší.“
„Zasloužíte si chvilku oddechu, takže jste srdečně zváni…“
„…na víkend na mém soukromém ostrově…“
„kde oslavíme naše vzájemná pouta,
doufám, že vaše mozkové závity nezrezly.“
„Protože zároveň musíte vyřešit záhadu…“
„…mojí vraždy.
Dejte vědět, jestli jste na něco alergičtí.
S láskou a vřelým polibkem Miles.“
Mami, kde mám harpunu? Musím balit. Kotě, sbal se.
Co to je?
To netuším.
NALÉHAVÁ SCHŮZKA
Co? Počkat.
Co se stalo?
Blancu, viděla jsem tě jít do strojovny.
Ty jsi podvodník. Všichni to víme.
- Případ uzavřen. Máš utrum. - Já to vůbec nechápu.
Angie mě přistihla a teď je prostě konec?
Promiň, Blancu, museli jsme tě vyhodit z přetlakové komory.
Jsi nejslavnější detektiv na světě. Měl by sis vědět rady.
Tahle hra není můj šálek kávy.
Mohli bychom zkusit Quiplash.
Nebo Krycí jména.
Ne.
Hele, vážím si toho, co se pro mě snažíte udělat.
Máme o tebe starost. Lockdown není pro nikoho snadnej.
A Phillip říkal, žes už týden nevylezl z vany.
Tak to přehání.
Mohl bys otevřít?
Nejste zase ve vaně, že ne?
Ehm, ne.
Prostě…
vždycky, když nemám případ, jsem mimo.
Asi přicházím o rozum.
Můj mozek je jako závodní auto, co nemá s kým závodit.
Nechceš zkusit třeba křížovky?
Ne, Natasho.
Hry a hádanky jsou na nic. Poslední, o co stojím, je dovolená.
Chci nebezpečí a lov, chci výzvu.
Potřebuju… velký případ.
Blancu? Někdo za vámi přišel.
S krabicí.
NA NOŽE: GLASS ONION
Čau, kočko.
Nazdar, génie!
Zdravím! Ach můj bože!
- Nemůžeme se objímat, co? - Ne.
- Fakt ne? - Ahoj, Peg!
- Čau. - Lokty!
- Chceš pomoct? - Ano.
Spali jste včera v hotelu? Neviděla jsem vás.
Ne, Birdie, právě jsme dorazili.
Ale vy… Nazdárek, cizinče bez záruky.
Pane Blancu! Vy jste cizinec bez záruky?
Ne, to nejsem, Nikosi. Ani nevím, co to znamená.
Vteřinku. Benoit Blanc?
To snad ne.
Vy jste Benoit Blanc, ten detektiv?
Nevyřešil jste vraždu… no, jak se jmenovala?
No, té baletky, co se tentononc, to jste vy?
Ano, z masa a kostí.
Já také samozřejmě vím, kdo jste, paní guvernérko.
Doktore Toussainte. Slečno Birdie Jayová.
Jak nepravděpodobné shromáždění.
Parto, jsme tady.
Narušitelé opět spolu.
- Ne. - Duku!
- Čau, Duku. - Duku, ahoj.
- Tak lidi, pamatujete si Whiskey? - Ahoj.
Jistě, Whiskey, ahoj.
Kdo to je?
Co děláte v Řecku, pane Blancu?
Pozval mě sem pan Miles Bron.
Jste kámoši?
Ne, neznáme se.
No jasně, ta záhada s vraždou.
Benoit Blanc nám pomůže vyřešit záhadu Milesovy vraždy.
- To bude sranda. - Super.
Inu, uvidíme.
Dámy a pánové, vítejte v Řecku.
Toto plavidlo vás dopraví na ostrov pana Brona.
Cesta bude trvat dvě hodiny.
Váš kapitán, pan Andino, vám pomůže se zavazadly.
Ale nejdřív musíte sundat roušky a vypláznout jazyk.
Ta nepříjemnost zabere jen okamžik.
Pane Cody.
Není v tom ananas, že? Ten já nerad.
Není v tom ananas.
Zřejmě jsem páté kolo u vozu, všichni se znáte.
Miles pořádá podobná setkání každý rok.
A posílá bláznivé pozvánky na extravagantní výlety.
Je to taková menažerie.
Promiňte, miluju váš přízvuk. Zkusila jsem to.
Po osmi letech jste první nováček, kterýho pozval.
- Musíte být něco extra. - No, já…
- Co to je za materiál? Je božský. - Myslím, že bavlna.
Pane.
Co je to?
Sundat, prosím.
To už nebude potřeba.
- Vážně? - Rozhodně.
Co je to? Nějaký druh dezinfekce, nebo…
Jste v pořádku. Tak si užijte výlet.
Andi! Ahoj!
To mě poser.
Nemohl jsem si nevšimnout, že její příjezd vyvolal pozdvižení.
Jo. Pozdvižení.
Není ve vaší partičce?
Byla… Je.
Byli to Andi a Miles, kdo Alfu před lety založili.
To je Cassandra Brandová?
Andi, jo.
Takže už nejsou partneři?
Skončila mávnutím právnický hůlky.
Vykopl ji bez halíře a poslal na pracák.
Božínku. Ale i přesto ji pozval na tenhle víkend?
Otázka je, proč ji pozval.
A proč dorazila?
Ten přístav dělal Banksy?
- Nachovňo. - Tak se ten ostrov jmenuje řecky?
Nachovňo.
Milesi!
Ach, má nejdražší Birdie!
Ty máš svůj ostrov?
A hraješ mi moji písničku.
Na kytaru, s níž ji Paul napsal.
Je to mazec, že jo?
Ale tvůj výraz za to stojí. Ach.
- Mí přátelé! Mí staří přátelé. - Můžu tě po tom výtěru chřtánu obejmout?
- Můžeš. Moc rád. - Ach, pojď na mou hruď.
Můžeme se objímat.
- Duku! - Zduř, brácho. Todle je sen.
Žádnej sen. Jsi vzhůru a je to pecka.
Whiskey.
Pane jo, máš moc krásnej řetízek.
- Krásnej, pojď sem. Obejmi mě. - Tenhle šunt?
- Jak se daří? - Moc dobře.
- Jo? - Mm. Krásnej ostrov.
Líbí se ti, jo? Je to sexy?
Tak Benoit Blanc, co?
Když záhada s vraždou, tak s tím nejlepším, ne?
Dukey.
- Příteli. - Nazdar.
- Rád tě vidím. - Já taky.
Zdravím.
Pane Brone, nedokážu vyjádřit svůj vděk za…
Rád vás poznávám.
Andi.
Jsi tu.
Jo, jsem.
Tak jo, kdy spustíš tu záhadu?
Dočkáš se, vydrž.
Poslyšte, máte mě za blázna,
ale nemohli bychom si
naplnosžít tuhle chvilku?
Jsme přece staří přátelé. Pořád přátelé.
A mám vás rád.
Chci, abyste to věděli a…
A čeká nás skvělý víkend, jen naši partu, jen nás.
Čus bus.
Ahoj.
Nejsem tu.
Kdo to je?
To je Derol. Zůstane tu. Má těžký období,
ale naší záhady se neúčastní, jo?
Tak nejdřív prohlídka Skleněné cibule.
To je super.
Proboha! Skleněná cibule, jako náš bar!
Už teď se mi tady libí.
Nevezmeme si kufry? Nebo…
- Slunce je oslepující. - To je pecka.
…je někdo odnese? Dobře.
Potřebuju do stínu.
Boháči jsou tak zvláštní.
Děkuji, čas od času jsem si v životě zahrál na granda,
ale tohle…
víc než přesahuje moje schopnosti.
Vedete si skvěle. Jsem Andi.
Neskutečně mě těší. Jsem Benoit.
- Zavažte si tkaničku. - Děkuji.
Panečku. Proč ne?
Páni.
Je to opravdová skleněná cibule.
Jo. Minulost, přítomnost a budoucnost.
Ukazuje, co bylo dřív, kde jsem teď a co zanechám světu.
Ignorujte mě.
Tohle je vyvrcholení všeho, co jsem až doteď dokázal.
A kolik lidí tady zaměstnáváš?
Obvykle tak padesát. Ale teď všichni odjeli domů.
Chci prožít víkend s přáteli jako za starých časů.
Protože jde o tohle.
Není to jenom sídlo zazobance, je to…
Není to ani sídlo.
Je to… Je to komuna. Chrám kreativity.
Och, senzace.
Dong!
Co? Co to je?
Můj soukromej zvon.
Ten tón složil Phil Glass.
- Co? - Kdo je Phil Glass?
Co kdybychom přestali plkat a začali se bavit?
Vaše pokoje zdobí čakra, kterou si úzce spojuji s každým z vás.
Já vím. Smiřte se s tím, jo?
Váš monitor biorytmu odemyká pokoj.
- Pomocí hmatu vás navede. - Proboha.
Zabydlete se a sejdeme se u bazénu.
Odpočineme si a pak začne hra.
Božský! Vyznáš se ve mně, Milesi.
Ach, Milesi.
Ahoj, Andi.
- Božský! - Jsem…
rád, žes dorazila.
Páni, já… Já se omlouvám, ale tohle je šílenost.
Já vím. Pane Blancu?
- Promluvíme si? - Jistě.
Ach Bože. To je…
Pane na nebesích. To je…
To je… Počkat. Co to je?
To snad ne! Je to plné hvězd.
Jako z nějakého sci-fi filmu.
Tohle je skvostné, jednoduše skvostné.
Mám ohromnou radost, že jsem tady.
Pokud si přejete, abych v té vaší záhadě sehrál nějakou roli, pane,
například detektiva, moc rád vám vyhovím, protože…
Fakt, že jste mě… sem pozval…
To má být automobil?
Ano, moje Baby Blue.
Solitér. Jezdí se mnou všude. Po celém světě.
A proč je na střeše?
Na ostrově není silnice.
Ach, ano, no jistě.
Pane Blancu, ehm,
chci se zeptat,
co tady děláte?
Asi vám nerozumím.
Co tady děláte?
No, pozval jste mě.
Ne, nepozval.
Co?
Dostal jsem krabici.
- Počkat, dostal jste krabici? - Ano.
Byla mi doručena dřevěná krabice s hádankami pro malé děti,
a když jsem je rozluštil, narazil jsem na pozvánku.
Nemáte ji s sebou?
Jistěže mám.
Promiňte, ale jsem nadmíru zmaten.
Tohle je… součást té hry?
Ne.
Je stejná jako ostatní, ale neposlal jsem ji já.
A kolik těch krabic jste vyrobil?
- Pět. Každou pro jednoho. - No a co nějaké prototypy?
Můj člověk sotva stihl těch pět, a to se učil u Rickyho Jaye.
A když jsou hádanky rozluštěny a krabice se otevře, dá se znovu zavřít?
Vrátit do původního stavu?
Počkat.
Přesně to někdo udělal.
Uvedl ji do původního stavu a odeslal jako vtip.
„Miles pořádá hon na vraha, tak proč nepozvat Benoita Blanca.“
To se povedlo.
Já jsem…
Zostudili mě. Oni…
Proč? V mojí záhadě přece figuruje předobjednaný detektiv.
To je samozřejmost.
Pane Brone, skrze vlastní hořkou zkušenost vím,
že anonymní pozvánku není radno zlehčovat.
Takže jinak. Rád bych, abyste mě navštívil.
Tak, byl jste pozván.
- Jste oficiální host. - Ale…
Rád vás vidím, tak se bavte.
Užijte si to.
Hele, můžete vyřešit tu záhadu, zkuste to.
Nechci se moc chlubit, ale možná to nedáte.
Už musím. Tak u bazénu.
Lioneli, na vědce seš až moc sexy.
A Claire, seš roztomilá.
Ah, díky, Bird.
Snažila ses. Je bezva, žes do toho dala všechno.
No, jsme přece v Řecku.
Žádný roušky, konečně můžu dýchat.
Tomu říkám bazén. Půjdu si zaplavat.
Možná později.
AK a Flea slíznou smetanu,
ale srdcem Red Hot Chili Peppers je Frusciante.
Blancu! Namočte se.
A ochutnejte kombuchu. Není vůbec špatná.
Poslal ji Jared Leto. Chce, ať investuju.
- Jsem na dovolené, tak… - Přihraj další.
- Tady máš. - Jo.
To je Baby Blue!
Klasika.
Pamatuješ, jak jsi mě v ní málem rozsekal cestou k And…
Na narozeniny Andersona Coopera.
Jeho večírky jsou legendární.
- Dong! - Jo.
Ach Bože.
Vážně, Duku?
Ale proboha!
Vážně.
Kretén.
Večírek začal.
Moc hezký kousek.
Neodkládám ho.
Všiml jsem si.
- Nikdy nevíš, kdy se něco posere. - Ano.
Birdie? Musíš mu to říct.
- Musíš to říct. - Řeknu.
Beze srandy. Musíš.
- Řeknu. - Prostě ho musíš poprosit, jasný?
Až půjde do pokoje, běž za ním a udělej to.
Já to s ním vyřídím. Neboj se.
- Ochlaď mě. Dej mi cucnout. Je mi vedro. - Seš k sežrání.
Vzpomínám na doby, kdy…
všude psali o mně a on byl nula.
A nemohl uvěřit, že s ním mluvím.
Pověděl mi:
„Seš ta Birdie z billboardů, nemůžu uvěřit, že se mnou mluvíš.“
Omotala jsem si ho kolem prstu.
Vyhovovalo mi to.
Andi!
Ahoj! Páni.
Jak už je to dlouho?
Od soudu pár měsíců.
Mm. Ten soud. Fuj. To nebyla sranda.
Pro nikoho z nás. Pro kohokoli, že Peg?
Cítím se nepříjemně, půjdu si zaplavat.
Co to? Na Matisse v koupelně bych si zvykl,
ale skutečně je to fax?
Miles nemá ani telefon.
Vyhovuje mi to. Mám jedno číslo, všechno chodí na moje faxy po celém světě.
Na analogu je něco, co mám…
Och! Tomu říkám závan minulosti.
Podívejte se. Hele.
Líbí se mi, že si to schováváš.
Smím se vás zeptat, pokud to není příliš troufalé,
co vás vlastně spojuje?
Jste každý z jiného těsta.
Myslím, že narušitele to k sobě prostě táhne.
Jo.
Už jednou jste tohle slovo použil.
„Narušitelé“. Co to znamená?
Říká se, že Birdie něco zruší, jakmile otevře pusu.
Jen proto, že říká, co si všichni myslí,
ale všichni se to bojí vyslovit.
Co na srdci, to na jazyku.
Ne. Ale teď vážně. Znáte tepláky Sweetie Pants, že?
Teď se asi trochu ztrapním.
Já Sweetie Pants zbožňuju. Nosím je pořád.
Sedíte vedle Birdie Jayové. Byla módní ikona.
A nejmladší šéfredaktorka časopisu She She, že?
Vyšplhala na samotný vrchol, ale pak…
No…
Potom přišla ta věc s kostýmem na Halloween.
Vzdávala jsem hold Beyoncé, ale lidi to viděli jinak.
To je fuk. Pořád trčím doma.
- A všechen čas trávím… - Já vím, v teplákách.
Navrhla luxusní, kvalitní a pohodlné tepláky,
jakmile přišla pandemie.
Narušila sama sebe a vydělala balík.
A tady Duke? Lidi v něm neviděli nic než hromadu svalů.
Neviděli prvního influencera s milionem sledujících na Twitchi.
Přesně tak. Sleduj to. Hm. Smiř se s tím. Haló!
A co teprv Claire? To je fotbalová mamina,
co vráží klíny do soukolí politiky.
Lionel nepodkuřoval deset let akademii,
jen aby dostal povolení posouvat hranice vědy, prostě je posunul!
No a proto jsem založil…
Založili jsme Alfu. Narušujeme.
Povím vám tajemství.
Změní váš pohled na svět, ale nedá se vzít zpátky.
Máte tu mobil?
- Ne, nechal jsem ho v pokoji. - Dobře.
Když chcete změnit svět, začnete něčím malým.
Porušíte normu, konvenci nebo menší obchodní model.
Ale zvolíte si něco, čeho mají lidi plný zuby.
Všichni mají radost, protože je zbavíte něčeho,
o co stejně nikdo nestál.
To je… bod narušení.
Je to okamžik, kdy se musíte zamyslet
a zeptat se: „Jsem ten typ člověka, co se nezastaví?“
Narušíte víc věcí?
Větší věci?
Narušíte tu věc, kterou nikdo narušit nechce?
Protože v tu chvíli přijdete o spojence.
Budou vás mít za blázna.
Budou tvrdit, že jste tyran. Chtějí to stopnout.
I váš partner pak řekne: „Musíš přestat.“
Protože se ukáže,
že nikdo nechce, abyste narušil samotný systém.
Ale o tom skutečné narušení je.
A to je to, co nás spojuje.
Všichni jsme překročili tuhle hranici.
- Chápete? - Jo.
Jsme narušitelé.
My všichni.
Panečku.
Krásně jsi ho naočkoval, Milesi.
Andi, se kterou jsem stvořil Alfu, tomu věřila.
Ano, věřila.
Věřila jsem tomu.
- Pane Blancu, jste detektiv, že? - Ano, jsem.
Všiml jste si té další věci,
která tuhle partičku spojuje?
- Andi, no tak. - Ale Lioneli.
Všichni vědí, pro koho Lionel dělá. Není to tajemství.
Víme, kdo financuje Claiřinu kampaň.
No a o Birdie by si už nikdo neopřel ani kolo,
protože šla k Oprah Winfreyové a přirovnala se k Harriet Tubmanové.
Duchovně! Proboha.
Kdo myslíte, že laskavě investoval do jejích Sweetie Pants, hm?
A Duke.
Když ho vykázali z Twitche za prodej viagry z rohu nosorožce nezletilým…
Nosorožec v ní nebyl.
…kdo myslíte, že ho nasměroval na YouTube a odpromoval jeho novej stream?
Tohle je všechny spojuje.
Vy všichni jste se hladově přisáli na zlatej cecík Milese Brona.
A každej z vás
by tomu druhýmu vrazil nůž do zad.
Tomuhle já věřím.
Andi, stůj.
Páni.
Ta je fakt krutá.
Večeře bude v osm.
Přijdete? Tak jo.
Jak řekl Miles,
jsem pravdomluvná, ale někteří to neunesou.
Je to nebezpečné zaměňovat prostořekost za pravdomluvnost.
Nemyslíte?
Takže jsem nebezpečná?
Uvidíme.
Omluvte mě.
Něco je špatně.
Co myslíš?
Je jiná.
Na co si to hraje?
Pane Brone, stůjte!
Ahoj, zdravím.
Ano?
Nedělejte to.
Copak?
Bird mi ukázala to tiskový prohlášení o Bangladéši.
Aha.
A jestli ho podepíše, její pověst bude…
zničená.
Víte, v mým životopise je jen Birdie Jayová, Birdie Jayová,
špetka maloobchodu a pak Birdie Jayová.
Jestli utrpí její pověst, moje pověst bude…
A jak že se…
Jsem Peg.
Prosím vás.
Přinuťte ji to prohlášení udělat.
Je to jediná cesta ven.
- Co? - Výborně.
Ale…
Dong!
Toto je nekuřácká zahrada.
Prosím, neznečišťujte vodu.
Tak pojď. Pojď.
- Uděláš to pro mě? - Mhm.
Panejo!
Vítejte, parto, nedáte si před vraždou koktejl?
Dobře vím, co máte nejradši.
A máme tamales.
Můj chemiku.
- Mm, Lagavulin 16. - S nádechem rašeliny.
A bez ledu.
To je Kubánský vánek?
Drink, co nás vyhostil z Karibiku? Co dál?
Jo, stálo to za to.
A pro Claire.
- Bílé víno. - Pinot Gris.
Ježkovy zraky! Mají fakt říz.
Pálivá omáčka od Jeremyho Rennera.
Nechávám ho investovat a on mě zásobuje. Vemte si.
No, děkuju.
Promiňte, nevím, co pijete, vyberte si sám.
Ahoj, Andi!
Pořád piješ whiskey se sodou?
- Poslyš, já… - Dobře. Milesi.
Vím, že máš úchylku, ale…
tady to vypadá jak v muzeu umění!
Pročpak by sis sem věšel zarámovanou kopii Mony Lisy?
To je jako mít na koleji plakát s Che Guevarou.
Nebo…
No tak.
Počkat.
To není možný, Milesi.
Tomu se nechce věřit, protože…
Mona Lisa je přece majetkem státu.
- Není možné, že… - Covid je prodejná děvka.
Louvre má zavřeno, Francie má dluhy,
takže ji mám na nějakou dobu tady.
Nakonec doprava a bezpečnost spolkly největší sumu. Hele.
Bože můj.
Pojišťovně ani slovo, ale mám i ruční ovládání.
- No jak jinak. - Víš kde?
Proboha!
Je to strašně citlivý, stačí, aby cinknul telefon.
Je to absurdní, ale chci jí vidět do očí, bez skla mezi náma.
Máma mě v šesti vzala do Paříže.
První pohled na ni změnil můj život.
Da Vinci vynalezl techniku malby, která nezanechává tahy.
Proto se její výraz změní vždycky, když se na ni podíváte.
Usmívá se a potom ne.
Je šťastná? Je smutná? Nebo ani jedno?
Ta prostá věc, na kterou se díváte,
najednou získává vrstvy a hloubku tak komplexní,
že máte závrať.
Na tom něco bude.
Klasika.
Čau. Nejsem tu.
Úplně pokaždý, když mám chuť tě zaškrtit,
vytáhneš něco jako tohle a já roztaju.
- Děkuju. - Všechno začalo u ní.
Co jsem vám říkal?
První večer ve Skleněné cibuli, co jsem řekl?
Chci po sobě zanechat něco,
u čeho se bude tajit dech jako u Mony Lisy. Navěky.
No ale co to znamená?
Znamená to nesmrtelnost.
Chce dokázat něco, co promění…
Vteřinku, Milesi.
Proč máš Monu Lisu ve svým obýváku?
Za týden
na ostrov dorazí světoví vůdci a média z celého světa.
A tady jim odhalím
budoucnost.
- Víte, co to je? - Dobře víš, že víme.
- O co jde, Milesi? - Ehm, já ne.
- Neupusťte to. - Opatrně!
Pevné vodíkové palivo. Je neskutečně silné a radikálně účinné.
Nemá uhlíkovou stopu a získává se z mořské vody.
Říkám mu Klear, jako čistý.
A na té události položím základ čisté Ameriky.
Dostupná energie pro všechny.
Klear bude pohánět lidské sny.
Po celé téhle zemi. Už letos.
Ne.
Ne, vyjádřil jsem se jasně.
Potřebuju minimálně dva roky, abych zjistil,
jestli je ta věc bezpečná a použitelná.
Claire a já si nevezmeme na triko nasazení něčeho, co jsme neotestovali a…
Ale ne.
Ano.
Ne.
Vy poháníte celé tohle místo jenom tímhle?
Přesně tak. Veškeré osvětlení, topení i chlazení.
Všechno, až po můj drahý fax.
Celou Skleněnou cibuli pohání Klear.
Já se z tebe picnu.
No tak, my to dokázali.
Já jsem skončil.
Seš nezodpovědnej. Mohl bys někoho zabít.
Příteli, s ničím nekončíš.
Už se to děje.
Mám tě rád. Nesmutněte, najíme se!
Mí nejdražší.
Už teď je to vskutku nezapomenutelný víkend,
ale teď to začne být zábava.
Máme tři dny na opalování, koupání v Jónském moři,
dobré jídlo a víno a zábavu,
ale na pozadí tohoto večírku budete plnit závažný úkol.
Dnes večer v této místnosti
dojde k vraždě.
Mé vraždě.
Musíte zločin prostudovat.
Zvážit, co o sobě víte.
Navíc po ostrově jsou ukryté stopy.
Některé vám napoví, jiné svedou z cesty, ale to je na vás.
Pokud někdo odhalí vraha, poví mi, jak spáchal vraždu,
a především jaký měl motiv,
ta osoba vyhraje hru.
Máte dotazy?
Počkat… A co vyhrajeme?
Já…
Co myslíte tím…
Co byste chtěl?
Ne, nechci nic.
Jen mě napadlo, že vítěz získá nějakou cenu.
Třeba iPad nebo…
Jo, dobře, fajn, vítěz dostane iPad.
A když umřeš,
budeme s tebou pořád moct mluvit?
Jo, nebudu hrát mrtvýho celej víkend, ale…
Budu tu, ale nesmíš se mě vyptávat.
Nepomůžu ti.
Ten iPad nebude třeba. To byl jen nápad.
Když jste řekl „výhra“, tak jsem si to spojil s cenou.
Můžeme spolupracovat?
Vraždu může vyřešit jenom jeden,
tak pokud máte teorii, nechte si ji pro sebe.
Nebude to brnkačka. Potrvá to celý víkend.
To je vskutku kouzelné.
Už to začalo, nebo…
- K vraždě nedošlo. Ale jo… - No jistě.
Proč ne? Jak řekl Watson Holmesovi…
Byla to Birdie.
Upevnila ovládací zařízení na kuši,
aby se pomstila za to, že jste ji připravil o diamantový šperk.
Jo, zasedací pořádek.
Birdie zaujímá úhel, který je dokonalý vůči té kuši,
která je nabitá maketou šípu.
A míří přímo…
na pana Brona.
A věřím, že bližší ohledání odhalí nějaký spouštěcí mechanismus,
ale to není vše.
Tohle je starožitná kuše značky Jayhawk.
Jayhawk. Birdie Jay.
Našli bychom i další nadbytečné stopy.
Plot v jižní zahradě má tvar písmena B.
Její pokoj je označený čakrou, kterou blokuje vina.
Bla, bla, bla. Ale motiv, ano.
Na chytře naaranžovaném starém výtisku časopisu Face
s Birdie na obálce
má na čele to, čemu se později začalo říkat „krvavý diamant“,
nejspíš jde o rodinné dědictví.
Aby bylo jasno, netušila jsem, co krvavý diamant je, tak…
Pane Brone? Ten velký oválný medailon, který nesundáváte z krku,
příliš neladí s vaším ostrovním stylem.
Mohl byste ho otevřít?
Můj diamant.
Dramatický, vášnivý a barvitý zločin z pera módní ikony,
slečny Birdie Jayové.
K její smůle se zločin kryje s přítomností Benoita Blanca.
To je…
Vidíte to, už je po něm. Výborně.
Božínku, to bylo příjemné.
Tak, tak živé. Tak uspokojující!
Tohle se vůbec nedá srovnat s křížovkami v Timesech nebo…
Kamarádka je kuchařka, která se snaží vytvořit dokonalou chuť,
která by ukojila všechny chuťové buňky a byla by…
Zlobíte se.
Ne, Blancu, já jsem…
Jde o to…
Co to děláte?
Nebylo moc snadné to připravit.
Ale to nevadí, nesejde na tom.
Já… Najal jsem Gillian Flynnovou, aby mi to napsala.
- Gil je talentovaná. - Je zatraceně drahá, taková je.
Co… Co mám teď dělat? Hrát s nimi kostky? To je…
Pane Brone, pravda je, že jsem vám hru zkazil úmyslně a…
z dobrého důvodu.
Co jste to řekl?
Došlo mi, že Skleněná cibule je metafora.
Objekt obalený mnoha vrstvami,
ale její jádro leží všem na očích.
Váš vztah s těmi lidmi působí komplikovaně,
ale je nad slunce jasné, o co se tu snažíte.
Pozval jste sem lidi,
z nichž každý má skutečný důvod vám ublížit.
Vylákal je na opuštěný ostrov
a nasadil jim do hlavy představu vaší smrti.
To je, jako byste na stůl položil nabitou zbraň a zhasnul světla.
Brzděte.
No tak!
Hrajete si na drsňáka před Lionelem.
Vyhrožujete, že mu zničíte pověst,
pokud neposadí lidi do rakety poháněné Klearem.
A pak je tu Claire.
Dost možná vyhrožujete, že ve volbách podpoříte jejího protivníka,
pokud neschválí vaši elektrárnu.
Vidím, že jste nezahálel.
A Birdie. Bangladéš.
Sweetie Pants se vyrábějí v tamější robotárně.
Birdie má za úkol utajit vaši roli hlavního investora.
A Duke, inu,
všichni víme, proč vás chce zabít.
Duke o ničem neví.
Ale ví.
Považujte mou přítomnost za znamení.
Pro minimálně jednoho člověka na ostrově
to není hra.
Jé, to je ten slavný ubrousek!
Znám jeho příběh.
No to jsou mi věci.
První představu Alfy jsem napsal na koktejlový ubrousek
a ukázal ho Andi ve Skleněné cibuli.
To býval náš bar.
Tam to všechno začalo, ale rok na to ho strhnuli.
Ach, Andi.
Ano, Andi.
Andi mi říkala pravdu.
To už nikdo nedělá.
Samé falešné úsměvy, skryté pohnutky,
touhy po tom, co jim údajně náleží,
a když jim to nedáte, nesnáší vás, protože… od toho tady jste.
Asi je těžké soucítit s miliardářem, ale…
Kruci, ten bar mi chybí.
Co kdyby sis ztišil mobil?
To jsou upozornění.
Týkaj se vás, Whiskey, sportu a dalších koníčků.
Nastavil sis upozornění na slovo „film“?
Miluju filmy. To je moje věc.
Díky bohu za Benoita Blanca.
Aspoň nemusíme přes víkend hláskovat keře.
Jo, jdu do hajan, ráno budu pryč.
Teď jsme přijeli.
Co?
Klidně zůstaň, bav se.
Fajn. Vrahu zábavy.
Sice to moc nerad říkám, ale…
souhlasím s Dukem.
Nebo se můžeme opít a užívat si přes víkend ráje.
Asi bychom měli odjet.
Ne. Zklamání v ráji, zasloužili jsme si to.
To je fakt.
Tak promluvíme si o tom tabu?
Nebo přes něj hodíme deku a přežijeme víkend?
- To tabu jsem já? - Jo! Ty seš to tabu!
Tak zlý to není.
Proč seš tady, Andi?
Za daných okolností je to férová otázka.
Férová?
Proboha, ano. Fajn.
Nic na ničem z tohohle není fér.
Můžeme si poblahopřát.
Máme na krku Milese. Co chceš vědět?
Proč jsme to udělali? Hm? Vážně, proč? Spočti si to, není to těžký.
Nakráčíš sem v křuskách od Gucciho a tvrdíš…
Valentina.
…že ti dlužíme?
Vydělávalas na Alfě celý ty roky.
- Máš se fajn. Seš za vodou. - Myslíš?
Ne, on vydělával na mně!
Je to tak!
Ukradl mi život.
I vy všichni tady.
Můj život! Víš, co to znamená?
Hm?
Claire se snažila říct, že nás to mrzí.
Je nám tě líto. Co od nás chceš?
- Vážně se musíš ptát? - Ano, co chceš?
Chceš šek? Předstíranou lítost?
Prostě řekni, co chceš slyšet, abychom jednou provždy měli klid.
Chceš pomstu? Podříznout Milesovi krk?
Chceš se zbavit nás všech? Co? Prostě to vyklop! Tak mluv!
- Mluv! - Chci znát pravdu!
Já chci znát pravdu.
To není problém.
Budu tvůj Jidáš.
Pravda je, že my… sajeme z toho zlatýho cecíku.
Hrajeme stejnou hru, kotě.
Tys prohrála.
Takže se klidně přibij na kříž,
jako bychom na tobě spáchali nevýslovnej zločin,
kterej si ani neumíme představit.
Ale mě…
už nebaví dělat, že seš oběť týhle hry.
Prostě na to nemáš.
Prohrála jsi. Tak, to je pravda.
To je ta Andi, co znám.
Dobrá.
Ježíši, detektive, musíte zjistit, kdo zavraždil večírek.
Co se…
Neblázněte.
Blanc zkazil legraci. Hele, dýdžeji, koukej něco pustit.
Milesi, ráno opouštím ostrov.
Já taky.
Ne, čeká nás brunch na pláži se šampaňským.
Ty zkusíš surfovat a trochu se spálíš, aby se voliči mohli ptát:
„Co v tom lockdownu dělala?“
Birdie, pojď sem, zatančíme si.
Vstávej, krásko, nasaď si úsměv, vstávej, honem!
No tak. Jo.
Kde je Andi?
Jo, kde je Andi? No tak, kde…
Hele, Duke se směje, to je můj hodnej kluk.
Co je? Dostals dobrou zprávu?
Chodí mi teď tuny oznámení.
Diváci na mým kanálu šílej blahem, to musíš vidět.
Je už toho plnej internet. Vidíš ty čísla?
To je mazec. To leccos mění.
To si piš.
V týhle situaci bych si zasloužil Alfa zprávy.
Na to vsaď boty. Pojď ke mně.
- Blahopřeju. - Dukey! To je super! Ukaž, ukaž to!
Nakonec vždycky všechno klapne, jenom mi musíte věřit.
Zklamal jsem vás někdy?
Nezvládli jsme to někdy? Odpískali něco?
Zůstáváte, ano?
Zůstáváte. Prima. Krása.
Nadešla naše doba.
Cítíte to? Co jsme si kdysi říkávali?
Předstírej, pokud musíš, ale užívej si to, teď je to tady.
Všichni měníme svět. My všichni! Zanecháváme po sobě stopu.
Blanc mi před chvilkou tvrdil, že tohle všechno byl špatnej nápad,
protože mě nesnášíte a jeden z vás má chuť mě…
Nezáleží na tom. Je to hloupost.
Páni, vidíte, jak se točí? Birdie, to je úžasný! No tak!
Koukejte na ni. Roztoč se ještě.
Lidi, Miles chce, abyste se na mě dívali.
Nádhera. Jako ptáček.
Připijeme si. Připijeme si na narušitele.
Na nás všechny. Mám vás rád.
- Vás všechny. - Narušitelé. Narušit a vydělat!
Osolte to, vyrážíme k bazénu!
Dneska začneme u bazénu, to bych si přál.
- Na Milese. - Vztyk, génie. Chci tě vidět…
Milesi, Duke.
Prokrista.
Duku!
Co… Tohle je hra?
- Myslím, že… - Ne, tohle není hra.
Dobře. Postaráte se o něj? Duku.
Vidíte tam něco? Protože mám pocit, že…
Co?
Obávám se, že pan Cody je mrtev.
Ne, Duku! Duku!
Ach můj bože!
Bože můj!
Co se stalo? On se… On se udusil? Co se stalo?
V jeho dýchacích cestách jsem nic nenašel,
ale přesnou příčinu smrti dokáže určit jen pitva.
Co se stalo?
Drahoušku, byla byste tak hodná, mohla byste se posadit?
Abych se o pana Codyho mohl postarat.
To je ono.
Pane Brone, můžete zařídit, aby sem okamžitě přijela loď?
Ach můj bože.
Pane Brone!
Zajdu tam. Udělám to.
Jak se to dělá?
Tímhle směrem je místnost s vysílačkou.
- Požádejte o lékařskou pomoc a policii. - Dobře. Jo.
Musím trvat na tom, aby nikdo nesahal na tělo
a nehýbal s ničím kolem něj.
Policii?
Myslíte si, že jsme na místě činu?
To snad ne. To ne, tohle je zlý.
Nemůžu. Já… Ne… Prostě nemůžu.
- Policie musí přijet, tak to chodí. - Vidím ty titulky.
„Guvernérka během pandemie utekla do Řecka se zastáncem mužských práv, co umřel!“
Tohle ne. Ne, já…
Bacardi…
Myslím, že pan Blanc…
Nemyslíte, že v tom byl záměr, že ne?
To zatím nevím.
Ale jeho smrt byla tak rychlá a tak násilná, že ano.
Podle mě mu někdo dal něco do pití…
úmyslně.
Jak to, že až ráno? Jak je to vůbec možný?
Nachovňo. Molo je nachovňo.
Nachovňo. Na hov…
Loď může přijet až za odlivu, což bude nejdřív v šest hodin ráno.
Chápou závažnost situace?
Není tu další přístav.
A Milesovo debilní molo je nastavený na odliv.
A nevyplave. Je na hovno.
A kruci, tak dobrá.
Navrhuji, abyste se odebrali do pokojů a do půl šesté se v nich zamkli.
Pak se sejdeme tady a půjdeme společně k molu.
Já budu bdít u těla, aby se s ním nic nestalo.
Doporučuji vám, abyste se pokusili vyspat.
Ale!
To je…
Tvá sklenice, Milesi.
On…
Napil se z mojí.
On…
Mohli bychom…
Ale neblbni, Milesi.
Milesi, jsme to my.
Milesi, brouku, vážně?
Dám vám miliardu, když zjistíte, kdo z nich mě chtěl zabít.
Milesi!
Nejdřív ztiším Dukův telefon.
Všichni zůstanou tady.
Chci vás mít na očích, dokud nedorazí loď.
- Takhle to bude! - Panebože.
Kde je Whiskey? Kde je Andi?
Kde je Dukův mobil?
- Teď cinknul. Někde tu bude. - Jo, viděl jsem ho.
Slyšeli jsme ho.
Není ani v jedné kapse.
Musel ho někde upustit, tak počkáme, až zase cinkne.
Kašlete na mobil. Hele.
Kde je jeho bouchačka?
Prokristapána! A kdy zmizela ta zbraň?
Pořád ji nosil u sebe.
Měl ji pořád. Takže někdy zmizela.
Někdy v průběhu tohoto večera.
- Kdy se to stalo? - Andi.
- Musíme najít Andi. - Andi!
- Pane Brone! - Dong!
To je v pořádku, jenom odbila další hodina.
Co?
- Ale ne. Sakra. - Milesi, uklidni se.
- Vážně se to děje. - Copak se děje?
Jde o tu hru. Tu hru! Na mou vraždu. Měli jsme si dát drink.
Já chtěl říct v deset něco dramatického a pak bychom měli 20 minut na…
Blancu, pomozte mi. Pomozte mi. Pomoc!
Co se stane v deset hodin?
- Birdie? Poslouchej můj hlas. - Seš to ty?
- Neřvi. - Něco se mě dotklo.
- Nepanikařte. - Jsem tady.
- Kde mám mobil? Má baterku. - Nevidím.
- Jak se to… - Lioneli!
Tak vážení, no tak, nehýbejte se.
Buďte v klidu, nepanikařte.
Byla to Andi!
Zabila Duka a zničila náš pokoj, viděla jsem ji!
- Co? - To je harpuna?
Ne, dneska ne!
Počkat, co?
- Pane Brone? - Co se děje?
U všech svatých! Všichni zůstanou tady.
Aha! Už ho mám!
Birdie? Lioneli?
Lidi?
Andi?
Andi!
Kdo je tam?
Bůh nám pomoz.
Helen.
- Vzala jste Dukovi zbraň? - Proč bych mu ji brala? Proč je zhasnuto?
- Duke je mrtvý. - Co?
Já to nechápu.
Prosím, věřte mi. Všechno je to zjevné.
Potřebujeme jedinou informaci, ale jen vy můžete…
- Lioneli? - Lidi!
Kde všichni jste?
Tady! Jsem tady! Co se stalo?
- Slyšeli jste to? - Lidi!
Já to slyšel. Není nikomu nic?
Co to bylo?
Byl to výstřel? Znělo to jako výstřel!
Bože můj!
Všichni dovnitř.
- Neměli… - Ona nikam nepůjde.
Je čas to uzavřít.
Peg, zavolejte na pevninu, ať tu loď pošlou hned.
K čertu s Banksym! Ať najedou na pláž!
- Zabila Duka. Tak proč by se… - Ne.
Nedává to smysl.
Dává to dokonalý smysl.
Duke, Andi, tenhle víkend.
Ta směšná hra začala dávno předtím, než jsme přijeli.
Vysvětlíte nám to teda, detektive?
To ne. Můžu oloupat vrstvy.
Můžu analyzovat, ale co se ukrývá v jádru…
Jen jeden člověk může říct, kdo zabil Cassandru Brandovou.
Mohl bys otevřít?
Nejste zase ve vaně, že ne?
Ehm, ne.
Jo?
Můžu pomoct?
Ano. Bydlí tady Benoit Blanc?
A co potřebujete?
Jeho kancelář je zavřená a já s ním potřebuji mluvit.
Spěchá to. Prosím.
Blancu? Někdo za vámi přišel.
S krabicí.
Božínku.
Dobrá. Co kdybychom začali od začátku?
Jmenuji se Helen Brandová a přijela jsem až z Alabamy.
A co v Alabamě děláte?
Učím. Třeťáky. Teď distančně.
Batikujeme a děláme všechno, co se v pandemii dělat dá.
Ale to není důležité.
Pane Blancu, před dvěma dny mi zavolali.
Mé dvojče spáchalo sebevraždu.
V autě.
Ve své garáži.
Nechala běžet motor.
Má sestra byla Cassandra Brandová.
Víte, co byla zač?
Ano, jistě, ale promiňte, přišla jste mi povědomá.
Sestra byla úchvatná žena.
Psávala si deník. Každý den v životě.
Už od svých šesti let.
Víte, jak ho nazvala?
„Poznámky pro moje životopisce.“
Životopisce. Pro několik.
Té holce bylo šest let.
Den po maturitě odjela do New Yorku a nikdy se nevrátila.
Když jsme byly mladší, hrávaly jsme si spolu na Bohatou mrchu.
„Božínku, pes zase sežral kaviár.“
Pak jsem slyšela její řeč, a přesně tak zněla.
Bohatá mrcha! Říkám si, koho chceš oblbnout? Mě ne.
Pobrala odvahu a chytrost za nás obě a já jí s láskou fandila.
Takže vám zavolali.
Jo, zavolali a já přiletěla. To bylo včera.
Šla jsem do jejího domu a vyklízela ho, byl tam čurbes.
Všude se válely knihy.
Uvažovala jsem o tom, o co všechno ji připravili.
A proč jsem jí nepomohla.
Dopálilo mě to. Vztekala jsem se.
Pak někdo zaklepal na dveře a přinesl tenhle krám.
Od Milese Brona.
Jistě je způsob, jak to otevřít.
Ale poradila jsem si.
A našla pozvánku.
Na příští víkend na soukromý ostrov v Řecku.
Na další z výletů, co podnikala ona a ta parta tupců.
S oblibou si říkají „narušitelé“.
Ale já vím, co jsou zač. A taky jsem jí to řekla. Tupci.
Slečno Brandová, jak vám můžu pomoci?
Andi nespáchala sebevraždu.
Nenechala žádný vzkaz.
Vlezla jsem jí do počítače,
prošla jí maily a odeslané zprávy, jestli někomu nenapsala.
Podívejte.
Odeslala to ve čtyři odpoledne v den svojí vraždy, před čtyřmi dny.
„Konečně jsem to našla.
Je to tady a já s tím vypálím celé jeho impérium.
Dávám vám poslední šanci to napravit.
Víte, kde mě najdete. A.“
Předpokládám, že všechna ta jména jsou…
Birdie Jayová, Duke Cody, Claire Debellová a Lionel Toussaint.
Ti tupci.
Odeslala to. Nikdo jí nic neodepsal.
A další den je mrtvá?
V garáži, s prášky na spaní v krvi?
Prohledala jsem každou píď, každý pokoj v jejím domě,
a hádejte, co tam nebylo?
Rudá obálka.
Zajímavé.
Podle Googlu jste nejlepší detektiv na světě.
Když někdo jako já ukáže tohle partě zazobanců s armádou jejich právníků…
Ale kdyby po nich někdo šel sám,
zavřel je na víkend s… jak jste řekla,
tím nejlepším detektivem…
Chcete mě poslat na ten ostrov?
Je to hloupej nápad, že?
Vyjádřím se jasně.
Já nejsem Batman.
Můžu najít pravdu, shromáždit důkazy,
předat je policii a soudu, ale…
tam moje pravomoce končí.
Jo, ale uděláte to vy místo mě, ostatní risknu.
Ve zprávách se o sestře nemluvilo.
- Vydala jste prohlášení? - Ne.
Sakra. A to jsem měla?
Neumím v tom chodit.
A žádný jiný rodinný příslušník už nebyl informován?
Když zatahám za pár nitek,
nemuselo by to proniknout do tisku další…
týden, možná.
Páni.
Ne, to by bylo troufalé, to by…
I když…
Šlo by to? Ano! Slečno Brandová.
Jakákoli úcta, kterou jste cítila, když jste překročila práh mého domu,
pokuste se ji umocnit. Mnohokrát.
Navrhuji, abyste tam jela se mnou,
na ten ostrov,
jako vaše sestra.
Jako Cassandra Brandová.
Co?
Ne. Chci, abyste tam jel vy.
Já nejsem… Přeskočilo vám?
Přesně tak, ano.
Když dorazí slavný detektiv
a začne se vrtat ve věcech vaší sestry,
budou mlčet jako hrob.
Vaše přítomnost na ostrově je zásadní katalyzátor.
To ne, zapomeňte.
Věřte mi.
Jo, snažím se vám věřit, ale tohle je moc.
Ale jinak ta past nesklapne.
Vidíte mě? Ihned poznají, že nejsem ona.
Ostříháte se. Vezmete si její šaty.
Vážně myslíte, že se do nich vejdu?
- A co moje vlasy? - Někoho znám.
Proč by někdo čekal, že si budete hrát na svou sestru,
když netuší, že je po smrti?
Jasně.
Neví, že je po smrti.
Tak proč by mě podezřívali?
- A vy budete vyšetřovat. - Přesně tak. Jenom tam budete.
Pane Blancu, je… je to bezpečné?
Ne.
Jedna osoba bude znát pravdu,
od chvíle, kdy dorazíte na ostrov, bude vrah vědět, kdo jste a co děláte.
A nebude se zdráhat znovu zabít, aby zakryl stopy.
Já jsem detektiv, ale ne bodyguard.
Promiňte. Nepomůžu vám.
Ne.
Jeden z těch tupců zabil mou sestru.
Věříte, že toho šmejda dostaneme?
To mě podržte.
Neměla bych tu být.
Tohle je šílenství, ale jsem tu, zvládneme to.
- Drink? - Napijte se.
Ne, já nepiju. Dám si kávu.
Jistě.
- Její deníky. - Dobře, studujte je.
No tak dobře, k zítřku.
Vyrazím první.
Vy dorazíte ve velkém stylu, zastihnete je nepřipravené.
Na lodi buďte chladná, jo? S nikým tam nemluvte.
- Lodě mi nedělají dobře. - Zvládnete to.
Jen nasaďte klon Bohaté mrchy a vypněte hruď.
- Mám naposlouchané její projevy. - Fajn.
- „Pes sežral kaviár.“ - To je ono.
Jo.
Tak, slíbil jste mi, že se pokusíte najít motiv.
- Zjistil jste něco? - Ano, zjistil.
Jde o to, že oni všichni mají motiv zabít Milese.
Proč by za cenu jeho ochrany zabíjeli ji?
To nechápu.
No a co Miles? Co když ji zabil?
No, to nelze vyloučit, ale Miles Bron není pitomec.
Kdyby po tom soudním procesu spáchal vraždu a riskoval,
že ten e-mail spatří světlo světa, byl by totálně padlý na hlavu.
Zvlášť pokud by tu vraždu někomu zadal.
Ale teď. Co je v těch denících?
Dobře.
Asi před deseti lety, než se nepohodli, chodívali do jednoho baru.
- A vůdcem byl Miles? - Ne, to byla Andi.
Všichni se přátelili s Andi.
Birdie byla odepsaná modelka.
Duke byl nerd, závodně hrál videohry.
Claire prohrála volby do městské rady a Lionel suploval ve škole.
Všichni po třicítce dopadli na dno.
Ale Andi rozeznala jejich potenciál.
Pak objevila Milese a představila jim ho.
To je Miles.
- Nazdar. - Rád tě poznávám.
Krásný vlasy.
Nejdřív se nikomu nelíbil.
…přežije toho…
Říkal věci jako…
Chci po sobě zanechat něco,
u čeho se bude tajit dech jako u Mony Lisy. Navěky.
Co to vůbec znamená?
Znamená to nesmrtelnost.
Chce vytvořit něco, co přetrvá, co bude mít…
Vždyť vytvořil Moviefone pro masáže nohou.
- Fungoval? - Ne.
Hele, dejte mu šanci.
Povzbuďte ho. Neodepisujte ho, nějak to dopadne.
- Čau, týme. - Pak se začaly dít věci.
Miles zařídil Birdie její první přehlídku.
Lionel začal publikovat. Duke se uchytil na Twitchi.
Claire konečně zvolili.
Já tě mám taky ráda!
Nekonal zázraky, ale něco se dělo.
A pak se stala ta velká věc.
Na čem to pracuješ?
Na základě nápadu z ubrousku stvořili Andi a Miles Alfu,
chytili se a stáhli s sebou všechny ostatní.
Ale Miles měl pořád větší ambice,
dva roky zpátky potkal v Peru při konzumaci ayahuascy
pofidérního norského vědce, který mu řekl o novém vodíkovém palivu.
- Hm. - Úplně z toho zešílel.
Chtěl obětovat všechny peníze firmy, aby to palivo prosadil.
INVESTIČNÍ SMLOUVA
Ne.
Andi, no tak.
Tohle je ono!
Ne. Tohle není start-up. Obrátíš svět vzhůru nohama.
Jo.
Ne, doslova, Milesi. Vyhodit ho do povětří!
Tady už pole zkreslení reality končí, tohle ti nedovolím.
Co? Jak to, že to nedovolíš?
Odejdu.
S půlkou společnosti, abys nemohl financovat tohle.
Udělala to. Jsem tak ráda, že to udělala.
Ale pak zjistila, že Milesovi právníci obešli smlouvu a odřízli ji.
Takže ho zažalovala.
Případ byl založený na intelektuálním vlastnictví,
nápadu k založení firmy.
Ten nápad na ubrousku.
Který si neschovala.
Miles byl štěstím bez sebe, dostal nápad.
Takže vzal ubrousek a pak, ehm…
na něj něco naškrábal.
- To je lež! Ctihodnosti, to je lež! - Ticho!
Podívej se mi do očí, Claire! Víš, že je to lež!
Je to lež.
Pane Cody, vzpomínáte si, kdo psal na ubrousek?
Jo, Miles.
Byl to Miles.
Miles.
To bylo v březnu.
Krátce po vynesení rozsudku Miles zčistajasna objevil ubrousek
psaný svým rukopisem, a začal rozdávat rozhovory.
Nestydatá fabulace.
Hnusná lež.
A zabralo to.
PŘEDMĚT: NAŠLA JSEM HO
Tak… každý z narušitelů křivě přísahal,
aby zničil Andi a ochránil Milese.
My, vy a já, musíme zjistit proč. Motiv.
Kdo měl dost odvahy, aby zašel o krok dál a spáchal vraždu?
A pak, což nebude snadné,
vypátrat, co všichni dělali v noc její smrti.
Kdo mohl být tehdy u Andi?
Kdo měl tu možnost?
Podezřelý, motiv, možnost… Hele!
- Připomíná to hru Na stopě. - Já vím, ano.
Určitě v ní excelujete.
Tyhle hlouposti mi moc nejdou, je to má slabina.
Kartičky, vyptávání, prohledávání pokojů,
ta hra mi nahání hrůzu.
Ale děti ji zbožňují.
Mám strach.
To je pochopitelné.
Máte poslední šanci vycouvat.
Můj Bože. Lodě.
Odvážnej tah.
Nemáš tu co dělat.
Duke a Birdie, asi po mně jdou. Nebo se jen chovají hnusně.
To se vzájemně nevylučuje.
Bron si mě nejspíš vezme stranou, abych vysvětlil svou přítomnost.
Vy můžete začít čmuchat.
Čmuchat?
Čmuchat.
Čmuchat, fajn.
Tak jo, do toho.
- Ahoj. - Ahoj.
Andi.
Ano.
Jsem Whiskey. Asi se neznáme.
- Nehledáš bazén? - Hledám.
- Projdeme se? - Jistě.
Nemáš žízeň? Mně to nechutná, páchne to jako Derol.
Máš krásnej řetízek. Ty jsi Býk?
Jo, koupil mi ho Miles.
On… dal mi ho k narozeninám.
Naplnil celej byt rozkvetlýma růžema a překvapil mě.
Je to prima chlap.
Ale je s ním kříž.
Víš…
To, co ti provedli, byla srabárna.
A to, jak se k tobě chovají. Četla jsem zápis od soudu, podfoukli tě.
Díky, Whiskey.
Na tomhle výletě jsem podruhý. Loni jsme byli na jachtě.
Jo? To zní hezky.
Ne.
Když jsou pohromadě, je to nejhorší.
Duke mě považuje za ozdobu, zbytek mě ignoruje.
- Proč mu to dovolíš? - Dukovi?
Buduju si značku. Dává mi prostor na kanálu.
Víš, zakládá si na chlapský nadřazenosti,
ale jestli mám vstoupit do politiky,
musím zvolit jinou cestu.
Tohle urychlí můj postup, ale nechci na to dojet.
- No vida, našly jsme ho. - Já se ještě projdu.
- Sejdeme se tam. - Dobře.
Hele, ráda jsem tě poznala, Whiskey.
I já tebe.
Dong!
Ale proboha!
Vážně.
Kretén.
Večírek začal.
Udělala jsem to. Před dvěma týdny.
Schválilas mu tu elektrárnu?
Jo, když to neklapne, puf!
Přijdu o základnu.
- Zarytí levičáci utečou. - Taky jsem vyměkl.
Cože jsi?
Tu raketu bude pohánět Klear, ale posádka to ještě neví.
Ježíši.
Modleme se, aby se Andi v Klearu spletla.
Ne, nespletla.
Když ho pustíš do trubek v plynný podobě,
začne unikat do vzduchu, molekuly jsou moc malý.
Vodíkový plyn?
Zaprodala jsem duši.
A ty tvrdíš, že naše domovy by pak mohly shořet jako Hindenburg?
Já to s ním vyřídím. Neboj se.
Vzpomínám na doby, kdy…
všude psali o mně a on byl nula.
Omotala jsem si ho kolem prstu.
Vyhovovalo mi to.
Andi! Ahoj!
No, panečku! Jste vážně dobrá.
Když pominu informace od Whiskey, Lionel i Claire měli motiv.
Výborně!
To byly motivy? Nebyla jsem si jistá.
Byly. Vsadili všechno. A jestli Miles selže, půjdou ke dnu s ním.
Budou ho chránit za každou cenu.
Neumím si představit, že by ji zabili.
Vezměte si povahu toho zločinu.
Přišli, aby se omluvili, učinili pokání.
A samotná vražda nebyla násilná.
Spíš bezbolestná.
Ani ji neviděli zemřít.
Prostě usnula.
Ne.
Mohl to být kdokoli z nich.
Tvrdila jste, že nepijete!
Tohle? To není chlast, jenom zdravá šťáva.
Ne, dejte to sem.
To je tvrdá kombucha.
Tvrdá kombucha Jareda Leta. Co v ní je?
Devět procent alkoholu. Ruce pryč. Kolik jste jich vypila?
Já nevím, ale cítím se skvěle.
Stačí? Soustřeďme se, musíme se soustředit a najít péčka.
Příležitosti. Rozmluvíme je. Přitlačíme.
Ne, teď se na nic tlačit nebude.
V klidu, je mi dobře.
Měla byste si lehnout.
- Dochází nám čas, Blancu. - Helen!
Helen.
Prosím.
Není to bezpečné.
Stáhněte se a nechte to na mně.
Na nic netlačte.
Chtějí to stopnout.
I váš partner pak řekne: „Musíš přestat.“
Protože se ukáže,
že nikdo nechce narušit samotný systém.
Ale o tom skutečné narušení je.
A to je to, co nás spojuje.
Všichni jsme překročili tuhle hranici.
Andi?
Stůj.
Stůj? Ne. Ty stůj.
Ten den u soudu ses na mě ani nepodívala.
O co se snažíš?
Chceš mluvit o tom mailu?
Ale.
Tak teď bys chtěla mluvit o tom mailu? Ani jsi neodepsala!
Jsem politička!
Nikdy nenapíšu nic, co nechci vidět na první stránce Timesů.
Proto jsem volala.
My všichni.
Po tom, cos napsala. Pořád dokola.
Ale nešel ti telefon. A celý další týden.
Ano, mám nové číslo.
Když ses neozvala,
jel jsem k tobě.
S Lionelem jsme přijeli zároveň.
Duke už tam byl.
- Andi! - Hej, Andi!
Bylo zhasnuto. Málem jsem ti roztřískal dveře.
Andi!
Klepali jsme a křičeli, ale po hodině jsme to vzdali.
Birdie se stavila později, ale nikde nikdo.
- Kdes sakra byla, Andi? - V kolik jste tam byli?
Co já vím? Byla tma.
A Duku,
tys už byl na místě?
Jel tak strašně rychle, že se málem vyboural na motorce.
- Andi, málem jsem se vysekal. - Jasně.
Můžete to prosím zopakovat?
Hele.
Netuším, čeho chceš svou přítomností dosáhnout,
ale musíme si promluvit.
Kdybych ten večer otevřela,
řekli byste: „Promiň. Podpoříme tě,“
nebo jste jen přišli,
abyste mi zabránili použít tu obálku?
Něco je špatně.
Nelíbí se mi to.
Na co si to hraje?
Prosím, neznečišťujte vodu.
Blancu!
Prosím, neznečišťujte vodu.
To je všechno, co řekla. Myslím.
Možná byste v tom pití měla pokračovat, jste úžasná.
Lionel a Claire tam nebyli sami.
Ale Duke přijel první. A Birdie až po nich.
Jo, ale někdo mohl dorazit dřív,
zabít vaši sestru a čekat, až přijedou ostatní.
Do hajzlu.
Jako by mě něco šimralo na mozku.
- Ten případ mě mate. Všechno… - Nenašli jsme motiv.
Pro Duka ani Birdie.
- Tak… - Chcete si zatrénovat, nebo ne?
Mám zaplaceno.
Ne, teď asi ne.
Možná později.
Jsou to vaše prachy, ne moje.
Jestli někdy potkám toho Leta,
vyleju mu tu jeho kombuchu na hlavu.
Jedno číslo, všechny přístroje.
PRO INFORMACI
No to mě podrž.
Dostal to už pár minut po tom, co Andi poslala e-mail.
Lionel, odfaxoval to Lionel.
Zadržte. To nutně neznamená, že… K zemi!
Hned teď. Běž za ním. Dělej, co musíš.
Přimáčkni ho ke zdi. Dostaň z něj odpověď.
Kotě, my to potřebujeme. Naposledy to pro mě udělej.
Dobře. Miluju…
Tak pojď. Pojď.
- Uděláš to pro mě? - Mhm.
To ne.
- Ale no tak, přestaň. - Nic víc nechce.
Jeho kanál upadá, chce se zviditelnit.
Nech ho moderovat Alfa zprávy. Klidně až pozdě v noci.
Víš, že si to zaslouží. Za to, co udělal.
Poslouchej.
Vytvářím zprávy budoucnosti.
Teď nemůžu pustit na obrazovku toho nadržence.
Chápeš?
Je to můj věrný kamarád, ale zprávy nikdy moderovat nebude, jasný?
Nejde to zastavit, Peg.
- Už na to nemám nervy. Končím. - Peg!
- Ne! - Počkej!
- Nemluv na mě! Deset let! - Peg!
- Psycholožka tvrdí… - Peg!
- Tohle mi nesmíš udělat. - Birdie, končím. Končím!
Vzdávala jsem hold Beyoncé, ale lidi…
Co myslel Miles tím, že je to jediná cesta ven?
Copak já vím?
Jestli mi to neřekneš, vymlátím z tebe duši!
Podepíšu mu to prohlášení.
- Ne, to nás zničí. Praskne to! - Prostě se to stane!
- Už to nezastavíš! - Uděláme to jako vždycky.
Popřeme to, omluvíme se a pak zalezeme do díry.
Já to zařídím.
Co to je?
Můj tajnej mobil.
Co je tohle?
Dva roky starej mail od dodavatele Sweetie Pants.
„Slečno Jayová, navrhovaná bangladéšská továrna
patří mezi největší robotárny na světě,
zvažte to.“
A tys napsala: „To zní skvěle, díky.“
S kývajícím emotikonem.
Birdie,
prosím, řekni, že sis nemyslela, že v robotárnách šijí tepláky…
roboti.
To snad ne.
Miles mě chce vyplatit.
Když za tu robotárnu přijmu zodpovědnost,
dá mi plnou hodnotu akcií.
Třicet milionů!
Udělám cokoli, abych se zachránila.
A on je má jediná šance.
- Můžeš mi vrátit ten mobil? - Ne.
- To se v Na stopě nestává. - Protože je to příšerná hra.
Všichni mají důvod Milese chránit.
Všichni tam tehdy byli. Co teď, detektive?
Ta obálka.
Ten, kdo sestru zabil, vzal tu obálku, aby chránil Milese.
Ale jistě ji nezničil, chtěl by se mu pochlubit.
Přivezli ji sem. Je tady.
Jak ji chcete najít?
Pokud si k večeři někdo nepřinese kufřík,
není možné, aby měl tak velkou obálku u sebe.
Musí být u někoho v pokoji.
Takže dnes u večeře…
Andi, pořád piješ whiskey se sodou?
…musíte mít čistou hlavu a hlídat si záda.
Musíte najít důvod.
Chci znát pravdu!
To není problém.
Důvod, který bude tak bolestivě nepříjemný,
že se vás nikdo z nich nepokusí následovat.
Vyvoláte hádku a prohrajete ji.
Musíme tu obálku najít.
Prohrála jsi. To je pravda.
To je ta Andi, co znám.
Je to pěkná svině, pusť ho k vodě.
Prohledáte pokoje, vydrancujete je, rychle a důkladně.
Nesnažte se zakrýt stopy.
Čau.
Ahoj.
Pardon.
Nezdržíš se, nebo…
Kruci.
37 NOVÝCH ZPRÁV 21 ZMEŠKANÝCH HOVORŮ
Co zase?
CASSANDRA BRANDOVÁ MRTVÁ, PODEZŘENÍ NA SEBEVRAŽDU.
POLICIE POTVRDILA, ŽE SPÁCHALA SEBEVRAŽDU.
Do hajzlu.
Sakra!
Andi?
Dong!
Můžu to vysvětlit.
Počkej chvilku. Večírek už skončil?
Ne, opustila jsem…
Duka.
Opustila jsem ho. Už jsem nemohla. Tohle si nezasloužil.
Jak to povím jeho mámě?
Klid. Zasloužil, jasné? Je to prevít.
Není mi ho líto.
Zasloužil si to.
A tobě bez něj bude mnohem líp.
Počkej.
Co blbneš?
Nezabíjej mě, prosím! Panebože!
Nesnažím se tě zabít, ty blbá hysterko!
Andi?
Andi!
Blancu!
Blancu, kde jste? Kde vás mám?
Helen! Poslyšte, jste v ohrožení. Vzala jste Dukovi zbraň?
Proč bych mu ji brala? Proč je zhasnuto?
Duke je mrtvý.
Co?
Není čas. Našla jste tu obálku?
Ne. Prohledala jsem všechny pokoje.
Jsem to ale blázen. Jeden pokoj jsme opomněli.
Vrah už ji dal Milesovi. Je ve Skleněné cibuli.
Zkusím je rozptýlit a vy byste ji mohla najít.
Ale nezjistíme, kdo mu ji dal.
Blancu, já to nechápu.
Prosím, věřte mi. Všechno je to zjevné.
Potřebujeme jedinou informaci, ale jen vy můžete…
To mě poser.
Blancu, chyťte toho vraha!
Co to děláte? Unikne nám.
ROZPÁLÍ VÁS!
Vrah myslí, že jste mrtvá.
Tohle nám pomůže.
Zajistím vám tak pět minut ve Skleněné cibuli, ale musíte…
- Ukažte. - Musíte najít tu obálku.
- Najdu ji. - To je ono. Ne, dejte to sem.
Tohle by šlo.
Hergot!
Blancu?
Ano.
Bože můj!
Bože, Andi.
Všichni dovnitř.
- Neměli… - Ona nikam nepůjde.
Dovnitř.
Je čas to uzavřít.
Hergot.
Nedává to smysl.
Dává to dokonalý smysl.
Duke, Andi, tenhle víkend.
Ta směšná hra začala dávno předtím, než jsme přijeli.
Vysvětlíte nám to teda, detektive?
To ne. Můžu oloupat vrstvy.
Můžu analyzovat, ale co se ukrývá v jádru…
Jen jeden člověk může říct, kdo zabil Cassandru Brandovou.
Kdo?
No, ve své mysli se pořád vracím ke Skleněné cibuli.
Působí tak neprůstřelně, záhadně a nedosažitelně,
ale její jádro leží všem na očích.
Kde?
A proto mě tento případ mate jako žádný jiný.
Proč každá další sloupnutá vrstva
odhalila další vrstvu a další vrstvu,
ale nic víc.
V tom je jádro pudla. Přímo tam.
Víte, očekával jsem komplikovanost.
Očekával jsem inteligenci.
Očekával jsem hádanku nebo hru.
Ale nic z toho jsem nenalezl.
Jádro pudla se neukrývá v komplikovanosti,
ale jen v mysl otupující průzračnosti.
Ve skutečnosti se neskrývá.
Díval jsem se přímo na něj.
Náš vrah málem odhalil mou Achillovu patu.
Ale díky bohu
mi na poslední chvíli došlo,
co mě celou dobu neodkladně šimralo na mozku.
„Naplnosžít.“
To není slovo.
Co?
Nemohli bychom si naplnosžít tuhle chvilku?
Není to slovo.
Zní to jako slovo, ale je to jen smyšlenka.
Zato „vyvrcholení“, tak to už je slovo.
Ale špatné slovo.
Tohle místo je vyvrcholením všeho, co jsem doteď dokázal.
Celý tenhle den…
Předobjednaný detektiv.
…je učiněné minové pole malapropismu.
Bod narušení.
A faktografických chyb.
Opalování, koupání v Jónském moři.
Tohle je Egejské moře.
No jo, je to tak. Má recht.
Jeho molo neplave, jeho zázračné palivo je katastrofa.
Jeho pochopení disrupční teorie je přinejlepším chabé.
Nesestrojil ty krabice, nenaplánoval vraždu.
Et voilà! Všechno dohromady je klíč k celému případu.
A já ho měl přímo před očima.
Jako všichni na světě jsem věřil,
že Miles Bron je komplikovaný génius.
Ale proč?
Pohlédněte do srdce této Skleněné cibule.
Miles Bron je idiot.
Ale prosím vás. Prostě vyklopte, kdo mě chtěl zabít.
Nikdo vás nechtěl zabít, vy nafoukaný šašku.
Duke pil z mé sklenky.
To jste nám namluvil vy.
Musel si ji vzít omylem, tvrdil jste, a pak se to stalo.
Vidíte, jak se točí? Birdie, roztoč se ještě. Koukejte.
A poté, co jste to řekl, jsme všichni viděli jen šaty, ale pozor!
Ignorujte jeho lži, vážení, a zapojte své mozky.
Co jsme viděli ve skutečnosti?
Páni, vidíte, jak se točí? Birdie, to je úžasný! No tak!
Podal jste Dukovi vlastní sklenici.
Jak prostinké. Před našima očima.
Očima všech. Byla to jen nestydatá fabulace.
A zabrala.
Blancu, tvrdíte, že Duka zabil Miles?
- Ano. - Proč?
Kvůli noci, kdy Andi rozeslala ty maily.
Když Duke přijížděl k Andi jako první…
viděl odjíždět Milese.
Miles ho málem srazil,
dokonce o tom mluvil, otevřeně a přede všemi.
Klasika.
Pamatuješ, jak jsi mě v ní málem rozsekal cestou k Andi?
Na narozeniny Andersona Coopera.
Ten večer. U Andi.
Duke nám tehdy řekl, že se málem vyboural.
Že se vysekal?
Jo, ale Miles žije už půl roku v Řecku.
Ne. Whiskey?
Miles dorazil na vaše narozeniny do New Yorku
a věnoval vám tenhle řetízek. A jste Býk.
To jsem.
Před dvěma týdny.
- Zapomeňte na palivo. - 9. května.
Na robotárny.
A na nasazování parohů kvůli moderování zpráv.
- Co prosím? - A soustřeďte se…
na tu obálku.
Ty vole!
Co je skutečný?
Andi?
Koho ta obálka ohrozila?
Milese Brona.
Té noci
Lionel odfaxoval Andiin e-mail Milesovi, který ho obdržel v New Yorku.
Jedinou věc, která mohla zničit jeho impérium lží,
svírala v ruce osoba, která se nebála říct pravdu.
Takže Miles skočil do svého Porsche a vyrazil na místo činu.
Andi ho pustila dovnitř. Proč taky ne?
Milesova mašinérie právníků a konexí
ji mohla roznést na kopytech.
Ale co samotný Miles?
Z Milese už strach neměla.
Ale skutečnou
a předvídatelnou hrozbu nespatřila, dokud nebylo příliš pozdě.
Jediný Duke věděl, že jste tam byl.
Ale netušil, že je Andi mrtvá. Netušil to až do dnešního večera.
Zjistil to tady, když mu přišlo upozornění na mobil,
který poté nějak záhadně ztichl.
A který vám ukázal.
Protože vy nevlastníte mobil.
Duku! Ne!
Vážně věřil, že všem zabrání, aby se dozvěděli o její smrti?
Vždyť mají mobily.
- Kde mám mobil? - Peggy?
- Mobil? - Pořád ne.
Nemusel její smrt tajit.
Stačilo zatajit fakt,
že Duke mu o její smrti pověděl těsně před svou vraždou.
Duke ho konfrontoval přede všemi.
To leccos mění.
To si piš.
A řekl mu, co přesně chce oplátkou za mlčení.
V týhle situaci bych si zasloužil Alfa zprávy.
Na to vsaď boty, pojď ke mně!
A co Miles udělal?
Nosí mezi zubama kapsli s jedem? To pracháči dělají?
Ne, kdepak. Je to… Odpověď je mnohem hloupější.
Birdie, co se dává do Kubánského vánku?
Vodka, Amaretto.
Proboha.
A ananasový džus.
Není v tom ananas, že? Ten já nerad.
Měl alergii.
Nesnesl ani kapku.
Ananasový džus.
Prostě mu do whiskey přilil ananasový džus.
To je fakt vůl.
Ach, je to vůl, ale brilantní.
Ne! Jen vůl.
Spáchala sebevraždu a zanechala po sobě sestru Helen.
Helen.
Vykládalas mi o Helen, tvé sestře…
Počkat!
Helen Brandová, dámy a pánové.
A nyní přejdeme k pokusu o Heleninu vraždu,
který máte na kontě opět vy.
Tentokrát jste se pokusil přemýšlet.
Uvědomil jste si, že jste dostal skvostnou příležitost.
Vlastníte dům na odlehlém ostrově, naplněný zoufalými lidmi,
z nichž všichni mají oprávněný důvod té ženě ublížit a…
krom toho…
jste měl po ruce Dukovu nabitou zbraň.
Dokonce zhasla všechna světla.
Pozval jste sedm lidí,
z nichž každý má důvod vám ublížit, vylákal je na opuštěný ostrov
a nasadil jim do hlavy představu vaší smrti.
To je, jako byste na stůl položil nabitou zbraň a zhasnul světla.
Božínku!
Vy zabedněný, vypatlaný
hňupe!
Jediná vražda s kapkou úrovně
a nakonec se stejně jedná o můj nápad.
A po tom všem sis pořád nechal tu obálku?
Proč jsi ji nespálil?
Poznáváš tohle?
Andiin rukopis.
Je po tobě, ty šmejde.
Hele, zkus zpomalit, sestro, ano?
Tak zaprvé, jak dokážeš, že se jedná o originál?
- Mohla opsat ten můj. - Ne.
Bar zavřeli před devíti lety.
A na jejím je něco, co na tvém nikdy nebylo.
Dobře, ale zadruhé…
- Co to sakra provedl? - On ho spálil.
- Spálil? Nic jsem neviděl. - Spálils ho!
- Smaží někdo toust? - Tohle neobstojí.
Ale viděl jste důkaz?
Hořící ubrousek, Blancu?
Ne. Někdo další?
Dobrá. No páni!
Páni! Někdo tady se ohání obviněním.
Až na to, že si všichni jen mlhavě vzpomínají, co vlastně viděli,
a neexistuje nic než chabé, nerovné důkazy.
Už zase.
Takže pokud jsme si tu jen hráli na moji vraždu,
což jsme měli dělat celý víkend,
tak Blanc tentokrát vyhrává iPad Pro.
Ale tohle je skutečný svět.
A ve skutečném světě je třeba víc než detektivní pohádka.
Jsou třeba důkazy.
A vy žádné… nemáte.
Že ne?
Má pravdu.
Obsah té obálky v jeho vlastnictví byl náš jediný fyzický důkaz.
Jo.
Půjdete na policii?
Poženete to k soudu?
Fajn, vaše volba.
Ať půjdete kamkoli, bude to vaše slovo proti mému.
Jak to asi dopadne?
Asi to dopadne tak jako s Andi.
Ježíši.
A ještě bych rád řekl,
že tvá sestra byla komplikovaná žena, ale záleželo mi na ní.
Tak upřímnou soustrast.
Nikdo nic neřekne?
Přísahej a řekni: „Viděla jsem ho brát Dukovu zbraň.“
„Viděla jsem ho v Andiině domě.“
„Viděla jsem ubrousek, než ho spálil.“
My jsme…
Nic jsme neviděli.
Lhali byste kvůli lži, ale ne kvůli pravdě.
Pořád visíte na jeho cecíku.
Jste tupci.
Blancu!
Musíte něco udělat.
Promiňte, Helen.
Našel jsem pravdu.
Ale tím mé pravomoce končí.
Musím se zodpovídat policii, soudu, systému.
Nemůžu nic dělat.
Leda bych vám…
dodal kapku odvahy.
A připomněl, proč se vaše sestra rozhodla odejít.
Do něj!
Proč sakra ne?
Jo, jen mu dej! Do toho, Helen!
To bylo příjemný!
Aha. Vážně?
- Nepřidáš se? - Jo.
- Jasně. - Do toho.
Měli bychom. Hej, Milesi!
Jak chcete.
Rozumím vám. Poslužte si.
Jo! Mazel tov!
Ta holka je vostrá!
Helen, neblbni.
Tohle patřilo Liberacemu.
Dobře, tak… Končíme?
- Nekončíme. - Hele, počkej.
Co děláš?
Tak jo. Co je?
Co po mně chceš?
To ne…
Bože můj!
Milesi, máš hasicí přístroj? Milesi!
- Milesi? - Andi!
Helen!
- Hasicí přístroj? - To už stačí. Proboha!
Proboha!
Helen!
Neblbni, Helen!
Proboha!
Nech toho!
Dost. Stačí.
Helen, odejdi.
Jo.
S připomínkou toho, proč se rozhodla odejít má sestra.
Do hajzlu.
Hindenburg.
Toto je nekuřácká zahrada.
Narušení.
Toto je nekuřácká zahrada.
Luxusní.
To je fantastický! To bylo fakt dobrý!
Myslíš, že seš aligátor?
Vodbouchlas mě jako gangster? Ne!
Seš jak malá.
Jak malá!
Už je ti líp?
Doufám, že tě ten záchvat uklidnil,
protože jsi dokázala kulový!
Tvoje palivo budoucnosti ugrilovalo
nejslavnější obraz na světě, ty troubo.
Blahopřeju k veřejnému představení Klearu
a konci Milese Brona.
Skončils. Ale splnilo se ti přání.
Lidi budou při zmínce o tobě navždy vzpomínat…
na Monu Lisu.
Ne.
Lidi, viděli jste to, co já?
Víme, co se stalo. Je to tak?
Já viděla, jak spálil ubrousek.
Bože, teď si tak uvědomuju,
že jsem viděla, jak si bere Dukovu zbraň.
Já ho viděl odjíždět od Andi v den, kdy umřela.
Jste tupci.
Už jste mu to spočítala?
Jo.
Můžeme jet domů?
NA NOŽE: GLASS ONION
Tento film je s vděčností za celoživotní inspiraci věnován
ANGELE LANSBURYOVÉ A STEPHENU SONDHEIMOVI