Engang for længe siden i et fjernt land -
- boede der en ung prins på et prægtigt slot.
Han havde alt, hvad hans hjerte begærede -
- men prinsen var forkælet, egoistisk og uvenlig.
Men så en vinternat kom der en gammel tiggerkone til slottet -
- og tilbød ham en rose til gengæld for ly mod den bidende kulde.
Hendes udseende frastødte prinsen, som vrængede næse ad gaven -
- og afviste den gamle kone.
Hun sagde, at han ikke skulle lade sig bedrage af skinnet -
- for skønhed findes indeni
Da han afviste hende igen, forsvandt hendes hæslighed -
- og en smuk troldkvinde kom til syne.
Rrinsen undskyldte, men det var for sent -
- for hun havde set, at der ikke var nogen kærlighed i hans hjerte.
Som straf forvandlede hun ham til et afskyeligt udyr-
- og fortryllede slottet og alle dem, som boede der.
Udyret skammede sig over sin uhyrlige form og skjulte sig på slottet -
- med et tryllespejl som si eneste vindue til verden udenfor.
Den rose, hun havde tilbudt ham, var i sandhed fortryllet.
Den ville blomstre, indtil han fyldte 21 år.
Hvis han lærte at elske en anden, og det var gensidigt -
- før det sidste kronblad faldt -
- så ville fortryllelsen blive hævet.
Hvis ikke, ville han være dømt til at være et udyr til sine dages ende.
Med årene blev han dybt fortvivlet -
- og han mistede alt håb -
- for hvem ville kunne lære at elske et udyr?
SKØNHEDEN OG UDYRET
Vores by er en rolig verden
Og hver dag følger samme ur
Vores by har sin stille færden
Den står op og si'r
Bonjour! Bonjour! Bonjour! Bonjour!
Der kommer bageren med si brød som altid
Hans morgentur er triviel
Jeg har set det samme syn siden vi kom her til by'n
Denne lille "søde"by
- Godmorgen, Belle. - Godmorgen, monsieur.
- Hvor skal du hen? - Boghandlen.
Jeg har lige læst en skøn historie om en bønnestage, en kæmpe...
Javel, ja. Marie, baguetterne! Tjep!
Dér går den pige, som er sær Dét er hun
Hun går og drømmer for sig selv
- Aldrig med i pigernes flok - Hende selv er hende nok
Hun er temmelig besynderlig, den Belle
- Bonjour - Goddag
Og hils familien
- Bonjour - Goddag
Og hils din viv
- Seks æg til mig - De er alt for dyre
Der må være mer' end det her landsbyliv
- Ah, Belle! - Her har du den bog, jeg lånte.
- Har du allerede læst den? - Jeg kunne ikke lægge den fra mig.
- Har du fået noget nyt? - Ikke siden i går.
Det gør ikke noget. Jeg låner denne her.
Dén har du jo læst to gange!
Det er min yndlingsbog. Fjerne riger, sværddueller.
Fortryllelser, en prins i forklædning.
Hvis du er så glad for den, skal du få den... Tag den nu.
Tak. Tusind tak.
Dér går den pige, som er meget mærk'lig
Hun virker temmelig speciel
- Hun vil gerne virke klog - Med si blik ned i en bog
Vi forstår nu ikke rigtig hende Belle
Åh, det er eventyrligt
Det er det sted, jeg bedst kan li'
Det er dér
Dér hvor hun møder prinsen
Men hun ved først, at han er en prins
på side ni
Det passer godt, at Belle betyder skønhed
Hun er så skøn som solen selv
Jamen bag det ydre skin er der vist et særligt sind
Hun er ikke samme slags som os
Hun tænker ikke lissom os. Er ikke samme slags som os, Belle
Ikke en eneste forbier, Gaston. Du er verdens bedste jæger!
Dyrene har ikke en chance, og heller ikke pigerne.
Sandt nok, Le Fou. Jeg har udset mig hende der.
Opfinderens datter?
Hun er den heldige pige, jeg gifter mig med.
Den smukkeste pige i byen. Og derfor den bedste.
- Fortjener jeg ikke den bedste? - Jo, selvfølgelig...
Jeg så fra starten, hun var lækker, smækker
Og jeg beslutted' med mig selv
Hun er byens bedste steg Hun er lisså smuk som mig
Jeg vil gifte mig og sætte bo med Belle
Der går han jo Hvor er han yndig
Monsieur Gaston Han er så sød
Min kind bli'r rød Min tanke syndig
Hvor er han dog et stort og dejligt brød
- Rardon! Mais oui - Ska' det vær' skinke?
- Ti fod - Undskyld. Jeg skal forbi
Dét tørt, det brød
Der må vær' mer' end dette landsbyliv
Jeg sværger på, at jeg får Belle til viv
Der går den pige, som er noget særligt
En meget mærk'lig mademoiselle
Det er synd, hun er så sær Hun passer ikke her
Hun er virkelig besynderlig En skønhed, men besynderlig
Hun er virkelig besynderlig
Den Belle
- Hejsa, Belle. - Davs, Gaston.
Giv mig nu bogen.
Hvordan kan du læse en bog uden billeder?
Nogle af os bruger fantasien.
Det er på tide, at du glemmer bøgerne og beskæftiger dig med vigtigere ting.
Mig for eksempel.
Hele byen taler om det.
Det er forkert, at kvinder læser. De begynder at få idéer og tænke...
Hvor er du primitiv.
Tak, Belle. Skal vi ikke gå hen på kroen og se mine trofæer?
Måske en anden dag.
- Hvad er der med hende? - Hun er skør.
- Han er lækker! - Jeg kan ikke.
Jeg skal hjem og hjælpe min far. Farvel.
Den skøre kule har stærkt brug for hjælp.
- Det må du ikke sige om min far. - Lad være med det!
Min far er ikke gal. Han er et geni.
- Far? - Hvordan mon det gik til?
- Pokkers også! - Kom du noget til?
Jeg har snart fået nok af den skrotbunke.
- Det siger du altid. - Jeg mener det dén her gang.
- Jeg får aldrig den tingest til at virke. - Jo, du gør så.
Du vinder førstepræmien i morgen og bliver en verdensberømt opfinder.
- Tror du virkelig det? - Det har jeg altid gjort.
Hvad venter vi så på? Jeg reparerer den som en mis.
Ræk mig lige multi-tangen.
- Hyggede du dig inde i byen i dag? - Jeg har fået en ny bog.
Far... synes du, at jeg er sær?
Min datter, sær? Jeg har aldrig hørt mage!
Jeg ved ikke, om jeg passer ind her. Der er ingen, jeg kan tale med.
Hvad med Gaston? Han er da en flot fyr.
Ja, han er flot, uforskammet og selvoptaget.
Han er ikke noget for mig.
Bare rolig. Den her opfindelse bliver starten på et nyt liv for os.
Nu tror jeg, den er der. Lad os så prøve.
- Den virker! - Gør den?
- Ja, den virker! - Det lykkedes!
Læg seletøj på Philippe. Jeg tager ind til markedet.
- Farvel, far. Held og lykke. - Farvel, Belle. Pas godt på dig selv.
Vi burde være der nu. Vi har måske glemt at dreje et sted.
Jeg skulle nok have taget... Lige et øjeblik.
Lad os ride den her vej.
Kom nu. Det er en smutvej. Vi er der snart.
Det her kan da ikke passe. Hvor er du gået hen?
Vi må hellere vende om.
Så, for pokker!
Pas på!
Prr!
Baglæns...
Godt, min ven.
Rolig, rolig...
Nej, Philippe!
Philippe?
Hjælp! Er her nogen?
Hjælp!
Hallo?
- Han må være faret vild i skoven. - Vær stille. Måske går han igen.
Er her nogen?
Ikke ét ord, Lymiere.
Jeg vil nødig trænge mig på, men jeg har mistet min hest -
- og jeg har brug for et sted at overnatte.
Åh, Kloksworth! Vær nu lidt rar.
Naturligvis, monsieur. Du er velkommen her.
Hvem sagde det?
- Jeg er her. - Hvor?
Davs, du.
Utroligt!
Nu har du kvajet dig, Lymiere! Storartet, ganske enkelt!
- Hvordan kan det lade sig gøre? - Sæt mig ned.
Hold op! Hold op, siger jeg.
Luk den, og det skal være nu! Gider du lige?
Du må meget undskylde, men jeg har aldrig set...
Du er jo gennemblødt. Kom og få varmen ved kaminen.
Ikke tale om! Du ved, hvad slotsherren gør, hvis han finder ham.
Bliv, hvor du er!
Nej, ikke slotsherrens stol!
Det er løgn!
Hej med dig.
- Sikken service! - Så er det godt! Jeg bestemmer her.
Kunne de tænke Dem en kande te? Så får de hurtigt varmen.
Ingen te!
Hans overskæg kilder, mor.
Åh! Davs.
- Der er en fremmed på slottet. - Tillad mig at forklare.
Herren for vild i skoven. Han frøs og var våd.
Jeg vil benytte lejligheden til at sige, at jeg er stærkt imod det her.
Jeg prøvede på at standse dem, men hørte de efter? Niks!
Hvem er du? Hvad laver du her?
Jeg for vild i skoven...
- Du er ikke velkommen her! - Jeg beklager.
- Hvad glor du på? - Ingenting.
Du er altså kommet for at glo på udyret?
Det var ikke ondt ment. Jeg havde brug for husly.
Jeg skal give dig husly.
Nej, lad mig være!
Nu får Belle sit livs overraskelse.
Ja, hun er heldig i dag.
Tak, fordi I er mødt op til mit bryllup.
Men jeg må nok hellere gå ind og fri til pigen.
Hør efter, Le Fou.
- Når Belle og jeg kommer ud... - Jeg ved det godt.
Så spiller musikanterne.
- Ikke endnu! - Undskyld.
Gaston! Sikke en dejlig overraskelse.
Ja, ikke? Jeg er fuld af overraskelser.
Hver eneste pige i byen brænder for at være i dit sted.
I dag...
I dag bliver dine drømme opfyldt.
Hvad ved du om mine drømme?
Rigeligt! Forestil dig det her.
En hyggelig jagthytte, mit seneste bytte over ilden -
- og min lille kone masserer mine fødder -
- mens børnene leger med hundene.
- Seks eller syv. - Hunde?
Nej, Belle. Store brød som mig.
- Tænk engang! - Ved du, hvem der bliver min viv?
- Lad mig se... - Dig, Belle.
Gaston, jeg er... målløs.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
- Sig, at du gifter dig med mig. - Jeg beklager, Gaston...
Men jeg har ikke gjort mig fortjent til dig.
Hvordan gik det?
Jeg skal nok få Belle til viv. Det er der ingen tvivl om!
Han er prikken!
Er han gået?
Har I hørt magen? Han friede til mig.
Mig! Gift med den torskedumme, kedelige...
Madame Gaston, har I nu hørt det?
Madame Gaston, hans lille viv
Nej tak, ik ' mig, se om jeg gør det
Jeg ønsker mer' end det her landsbyliv
Jeg længes ud mod fjerne horisonter
Jeg vil ha' liv og eventyr
Og jeg tænker ofte på
Om dog bare nogen så
Jeg vil mere, end de kan forstå
Philippe! Hvad laver du her?
Hvor er far henne, Philippe? Hvad er der sket?
Vi er nødt til at finde ham. Tag mig med derhen.
Hvad er det her for et sted?
Rolig, Philippe!
Rolig.
Far!
Vi kunne ikke holde mund.
Vi var nødt til at tilbyde ham at blive.
Vi serverede te og lod ham sidde på slotsherrens stol og klappe vovsen.
Jeg var bare gæstfri.
Hallo? Er her nogen?
Far... Far?
Er du her?
Mor, der er en pige på slottet.
Du må ikke fortælle løgnehistorier.
Det er rigtigt. Jeg så hende.
Ti så stille. Op i baljen med dig.
Jeg så en pige på slottet.
Hvad sagde jeg?
Uansvarlig, fandenivoldsk, stokdøv, uforskammet...
Far?
Så du det?
- Det er en pige! - Det ved jeg godt.
Det er hende, vi har ventet på.
Hun er kommet for at hæve fortryllelsen.
Far... Far?
Hallo, er her nogen?
Vent! Jeg leder efter min far...
Det var da sært. Jeg er sikker på, at her var nogen.
Er her nogen?
- Belle? - Far!
- Hvordan fandt du mig? - Dine hænder er som is.
- Vi må se at få dig ud. - Du skal gå igen.
- Hvem har låst dig inde? - Tiden er knap. Gå nu!
- Jeg lader dig ikke i stikken. - Hvad laver du her?
- Løb, Belle! - Hvem der? Hvem er du?
Jeg er slotsherren.
Jeg er kommet efter min far. Luk ham ud!
- Han er syg. - Så skulle han ikke være kommet.
Han kan risikere at dø. Jeg vil gøre hvad som helst.
Du kan ikke gøre noget. Han er min fange.
Der må da være noget, jeg kan...
Vent!
- Tag mig i stedet for. - Dig?
Er du villig til at bytte plads med ham?
Nej, du ved ikke, hvad du gør!
Hvis jeg gjorde det, ville De så lade ham gå?
Ja, men du må love, at du bliver her for altid.
Træd frem i lyset.
Nej, Belle! Jeg tillader det ikke.
- De har mit ord. - Så er det en aftale.
Hør nu, Belle! Jeg er gammel. Jeg har levet mit liv.
- Vent! - Belle!
Vent!
Skån min datter!
Hun er ikke din længere. Kør ham til landsbyen.
Vær sød at lukke mig ud!
Vil De ikke nok?
- Slotsherre... - Hvad?
Eftersom pigen skal være hos os i længere tid -
- er det måske en idé at tilbyde hende et bedre værelse.
Dum idé.
Du lod mig ikke engang sige farvel. Jeg får ham aldrig at se igen.
Jeg fik ikke sagt farvel.
- Jeg viser dig hen til dit værelse. - Mit værelse? Jeg troede...
Vil du blive her i tårnet? Så følg med.
Sig noget til hende.
Jeg håber, du finder dig til rette her.
Nu er slottet dit hjem, så du kan gå frit omkring, bortset fra vestfløjen.
- Hvad er der i vest... - Adgang forbudt!
Hvis du får brug for noget, passer mine tjenere dig op.
Invitér hende til middag.
Du spiser middag sammen med mig. Det er ikke en anmodning.
Hvad bilder hun sig ind? Hun har trodset den forkerte mand!
- Ingen siger nej til Gaston. - Du har fuldstændig ret.
Affejet og til grin i hele byen. Det er mere, end jeg kan bære.
- Mere øl? - Hvorfor? Det hjælper ikke.
- Jeg er blevet vanæret. - Dig? Aldrig!
Du er nødt til at tage dig sammen.
Ih, hvor jeg altså er ked af, Gaston
At du er sur, og det er klart
Alle de drenge, jeg ved af, Gaston
Syn's du er noget så smart
Der er ingen i byen så beundret som dig
Og det skønt du tæver os ti
Alle vil fjerne hver sten på din vej
Du er gutternes top-favori
Ingen slår som Gaston. Ingen går som Gaston.
Ingen har lægge og lår som Gaston
Der er ingen i byen så mandig
Uanset sted og sæson
Alle gutterne prøver bestandigt
At kopiere di smil og din gang og facon
Ingen ler som Gaston Ingen ser som Gaston
Ingen har så'n en stærk karakter som Gaston
Det er klart, det er mig, der er by'ns beskytter
Mand, hvor han kan, den Gaston
Et langt hurra, og tre hip - hip
Gaston gi'r et brøl, hvor de andre si'r pip
Ingen slås som Gaston
Gi'r et los som Gaston
Ingen byder en modstander trods som Gaston
Der er ingen så barsk og så benet
Som I ser, er min arm som et lår
Han er bredskuldret, hærdet og senet
Og hver centimeter er dækket af hår
Ingen slår som Gaston Ingen går som Gaston
Ingen spytter så flot med en klat som Gaston
Jeg er kendt overalt som en mesterspytter
Roint til Gaston
Dengang jeg var barn, åd jeg fir' dusin æg
Til min morgenmad for at ta'på
Og nu er jeg stor og får fem dusin æg
Og jeg spiser dem hele og rå
Ingen flirt som Gaston
Jæger skørt som Gaston
Går på jagt og får støvlerne rørt som Gaston
Jeg har vundet gevir mellem mesterskytter
Sikke en mand, Gaston
Hjælp!
- Maurice? - Hør nu! Jeg må have hjælp.
- Han har hende oppe i slotstårnet. - Hvem?
Belle! Der er ingen tid at spilde.
Små slag, Maurice. Hvem har Belle i et slotstårn?
Et udyr! Et forfærdeligt monster!
- Et stort udyr? - Enormt.
- Med en lang, grim snude? - Tudegrim!
- Og skarpe hjørnetænder? - Ja. Vil I hjælpe mig?
- Ja, gamle jas. Nu skal vi hjælpe dig. - Vil I? Tusind tak!
Skøre, gamle Maurice. Han er altid god for et billigt grin.
Skøre, gamle Maurice.
Le Fou, jeg har prøvet at tænke
Det, tror jeg, er farligt
Men den småskøre nar er Belles gamle
Du kan se, han er nærmest ga-ga
Og de tanker, jeg prøved' at samle
Gælder netop den tossede mand
Jeg har lovet mig selv Jeg vil giftes med Belle
Jeg har udtænkt en strålende plan
Hvis jeg... så ku' vi...
Tror du, hun...
- Gæt! - Nu forstår jeg!
Af sted!
Ingen kan som Gaston
Træder an som Gaston
Ingen snyder en sød, gammel mand som Gaston
Han kan snart sende kort ud til bryllupsfesten
Mand, hvor han kan, Gaston
Er der ingen, der vil hjælpe mig?
- Hvem er det? - Mrs. Potts, min egen.
- Jeg tænkte, at du kunne bruge lidt te. - Men du er jo...
- Vær forsigtig. - Det her er umuligt!
Ja, men vi er, som vi er.
Jeg sagde jo, hun var køn.
Så er det nok.
Hæld forsigtigt, så du ikke spilder.
Tak.
Vil du se et trick?
- Chip! - Hov! Det må du undskylde.
Du er tapper, min pige.
- Det synes vi alle sammen. - Jeg har mistet min far.
- Mine drømme, alt. - Op med humøret, min pige.
Det hele skal nok ordne sig. Bare vent og se.
Jeg plaprer løs, og aftensmaden skal på bordet.
- Chip. - Hej hej.
Hvad skal vi give dig på til middagen?
Lad os se, hvad jeg har i skufferne.
Hvor pinligt.
Du kommer til at se henrivende ud i den her.
Det er pænt af dig, men jeg spiser ikke med.
Det er du skam nødt til!
Så er middagen serveret.
Hvor bliver hun af? Hun fik besked på at komme ned.
- Hvorfor er hun her ikke?! - Vær tålmodig, sir.
Pigen har mistet både sin far og sin frihed i dag.
Har du tænkt på, det måske er hende, der kan hæve fortryllelsen?
Selvfølgelig har jeg det! Jeg er ikke idiot.
Godt! Du forelsker dig i hende, hun forelsker sig i dig -
og så er fortryllelsen hævet.
Vi er mennesker igen ved midnat.
Så enkelt er det ikke, Lymiere. Den slags tager tid.
Men rosen er begyndt at visne.
Det nytter ikke noget. Hun er så smuk, og jeg...
Se på mig!
- Hjælp hende med at se forbi dit ydre. - Hvordan det?
Gør dig mere præsentabel. Ret ryggen og vær en gentleman.
Når hun kommer ind, giver du hende et charmerende smil.
- Vis mig smilet. - Du må ikke skræmme hende.
- Imponér hende med åndrige ord. - Men vær blid.
- Komplimentér hende. - Men vær oprigtig.
Og frem for alt skal du holde hovedet koldt!
Nu kommer hun.
Godaften.
Hvor er hun?
Hvem? Nå, pigen. Jo, ser du...
Hun er i færd med...
Under omstændighederne...
Hun kommer ikke.
Hvad?!
Deres Nåde! Deres Eminence! Vi må ikke forhaste os!
- Du skulle komme ned og spise! - Jeg er ikke sulten.
Kom ud, eller jeg slår døren ind!
Det er måske ikke den bedste måde at vinde pigens hjerte på.
Gør nu et forsøg på at være en gentleman.
Hun er så besværlig.
Vær venlig og blid.
- Kommer du ned og spiser? - Nej!
Vær sød og rar.
Det ville være mig en stor ære, hvis du ville spise middag med mig.
Bed pænt.
- Vær så venlig. - Nej tak.
- Du kan ikke blive derinde. - Jo, jeg kan så.
Helt i orden! Så værsgo at sulte!
Spiser hun ikke sammen med mig, så spiser hun slet ikke.
Det gik ikke så godt, hva'
Lymiere, hold vagt ved døren og sig til, hvis der sker det mindste.
Du kan regne med mig, kaptajn.
Vi kan lige så godt gå nedenunder og begynde at gøre rent.
Jeg beder pænt, men hun undslår sig.
Vil hun have, at jeg skal tigge?
Vis mig pigen.
Slotsherren er ikke så slem, når man lærer ham at kende.
Giv ham dog en chance.
Jeg vil hverken lære ham at kende eller have noget med ham at gøre.
Jeg narrer kun mig selv. Hun vil aldrig se mig som andet -
end et monster.
Det er håbløst.
- Åh, nej! - Åh, ja...
- Åh, nej! - Åh, ja, ja!
Jeg har brændt mig på dig før.
Det var kattens! Hun er kommet ud!
Så, Chip. Smut ind i skabet til dine brødre og søstre.
- Jeg er ikke søvnig. - Jo, du er.
Nej, jeg er ej.
Jeg træller dagen lang, og hvad er takken?
Et kulinarisk mesterværk går til spilde.
Hold op med at brokke dig. Det har været en lang aften for alle.
Efter min mening var hun bare stædig. Han bad jo pænt.
Hvis ikke slotsherren lærer at holde hovedet koldt, hæves...
Hvor er det dejligt at se dig gå frit omkring.
Jeg hedder Kloksworth, hushovmester.
- Det er Lymiere. - Enchanté, cherie!
Hvis vi... hold op... på nogen måde kan gøre dit ophold mere behageligt...
- Jeg er småsulten. - Er du? Hun er sulten.
Fyr op, frem med bestikket og væk porcelænet.
- Husk på, hvad slotsherren sagde. - Jeg lader ikke pigebarnet sulte.
Godt. Et glas vand, en brødskorpe...
Kloksworth, du overrasker mig.
Hun er ikke fange. Hun er vores gæst.
Hun skal føle sig velkommen. Denne vej, mademoiselle.
Vær stille. Hvis slotsherren opdager det, så har vi balladen.
Ja, selvfølgelig. Men hvad er en middag uden lidt musik?
Musik?!
Vi er meget stolte og fornøjede over at byde dig velkommen i aften.
Nu skal du bare slappe af og tage plads.
Spisestuen er stolt over at kunne servere... din middag.
Vær vor gæst
Vor betjening, den er bedst
Bind din hvide serviet, cherie, mens vi gør klar til fest
Soupe du jour, canapéer Hva' kan nogen ønske mer'?
Smag på det grå, udnyt chancen Det er lækkert, spørg fajancen
Hvert et fad danser glad Det er Frankrig, det er mad
Og en middag her er simpelthen en fest
Ta' nu og læs menuen, mens vi skummer skyen
Vær vor gæst, vær vor gæst, vær vor gæst
Boeuf ragout, fin soufflé Randekager en flambé
Og vi tilbereder let en kulinarisk cabarét
Du er forladt, du er skræmt Det kurerer vi da nemt
Slå nu bare dine folder, mens servicet underholder
Her er sjov, her er grin Her er drypfri stearin
Vi bereder dig en stilfuld soiree
Værsgo at løft' di glas, føl dig veltilpas og vær vor gæst
Er du sur, har vi søde peti-fours
Vær vor gæst, vær vor gæst, vær vor gæst
Livet er en prøve, når en tjener ikke tjener
Han er ikke hel uden en sjæl at varte op
I de go'e gamle dage kunne vi bruges
Rludselig er de dage forbi
Ti år har vi rustet, haft behov for at bli' forpustet
For motion og en chance for at vise, hva' vi kan
Til daglig ligger vi og daser her på slottet
Lasket, fed og doven Så kom du, som fra oven!
Der' en gæst, der' en gæst Gudskelov, så bli'r der fest
Glad med vin, og postelin Og hvide duge, det er bedst
Hun vil nok be' om te Den bli'r brygget, en-to-tre
Mine tekopper de tramper, mens jeg koger, og jeg damper
Jeg bli'r varm, ryger let Hva' er det? Er det en plet?
Få den væk! Vi vil ha' tre-stjernet attest
Vi må vær' lydefri Vil du ha' sukker i
Du kære gæst Hun er gæst
Vær vor gæst Kom nu ikke med protest
Det er ti år siden, nogen spiste her Så vi er blæst
Af di bord, af di ord Lyt til tjenerskabets ord
Og mens kandelabre brænder, bærer vi på vores hænder
Fad på fad
Ret på ret
Til du skriger "Nu er jeg mæt!"
Vi vil sørge for, du sover som en hest
Vi gør dig tryg og glad, men først ska' du ha' mad
Så vær vor gæst, vær vor gæst, vær vor gæst
Ja, vær vor gæst
Bravo. Det var vidunderligt.
Tak. Tak, mademoiselle.
God forestilling, ikke? Alle gjorde det godt.
Du godeste! Er det så sent? Nu er det sengetid.
Jeg vil ikke i seng nu. Det er første gang, jeg er på et fortryllet slot.
Fortryllet! Hvem har sagt det?
Det var dig, ikke?
Jeg har selv regnet det ud.
Er det i orden, jeg ser mig lidt omkring?
- Vil du have en rundvisning? - Stop en halv.
Det er ikke så god en idé.
Der er jo bestemte steder, hun ikke må snuse rundt, hvis du forstår...
Måske kunne du vise mig rundt. Du ved sikkert alt om slottet.
Tja... det gør jeg faktisk.
Da den falske facade blev fjernet, kom rokoko-stilen til syne.
Loftets omvendte hvælvinger er endnu et eksempel på barokkens arkitektur.
Som jeg plejer at sige: Der er gået barok i foretagendet.
Hvor kom jeg fra?
Om igen!
Må jeg henlede opmærksomheden på pillerne over... mademoiselle?
- Hvad er der deroppe? - Ikke noget.
Der er intet interessant i vestfløjen. Den er støvet og kedsommelig.
- Jaså? Vestfløjen ligger her. - Godt gået...
Hvad mon han gemmer deroppe?
Slotsherren gemmer da ikke på noget.
- Så ville der ikke være adgang forbudt. - Hvad siger du til at se noget andet?
- Vores fine gobeliner er fra... - Måske senere.
- Haven eller biblioteket, måske? - Har I et bibliotek?
- Ja, bestemt. - Fuldt af bøger.
- Oceaner af bøger. - Bjerge af bøger.
- Skove... skybrud. - Kaskader... sumpe.
Flere bøger, end du kan læse i dit liv.
Bøger om alverdens emner af alverdens forfattere.
- Hvorfor er du kommet? - Undskyld.
- Jeg advarede dig! - Det var ikke ondt ment.
Er du klar over, hvad du kunne have gjort?
- Hold op! - Se så at komme ud!
Forsvind!
- Hvor skal du hen? - Jeg bliver her ikke et øjeblik længere.
Du må ikke gå. Vil du ikke nok vente?
Lad os så se. Lad være med det.
Hold armen i ro.
- Det gør ondt! - Så hold armen i ro!
- Hvis du var blevet, var det ikke sket. - Jeg gik kun, fordi du skræmte mig.
- Du burde ikke være gået til vestfløjen. - Du burde lære at holde hovedet koldt.
Hold så armen i ro. Det svider måske en lille smule.
For resten... Tak, fordi du reddede mit liv.
Det var så lidt.
Jeg plejer ikke at gå fra sindssygeanstalten om aftenen -
- men han sagde, det ville være umagen værd.
- Jeg er lutter øre. - Nu skal du bare høre.
Jeg vil giftes med Belle -
- men jeg skal først have hende overtalt.
Hun afslog ham blankt.
Alle ved, at hendes far er vanvittig. Han fablede om et udyr på et slot.
Maurice er harmløs.
Sagen er, at Belle vil gøre alt for, at han ikke bliver spærret inde.
Ja, endda gifte sig med ham.
Skal jeg tvangsindlægge hendes far, hvis ikke hun gifter sig med dig?
Åh, hvor er det foragteligt. Det er ligefrem genialt!
Hvis ingen vil hjælpe, går jeg tilbage alene.
Koste, hvad det koste vil...
Jeg finder slottet, og så befrier jeg hende.
- Belle! Maurice! - Nå, det var så den plan.
De er nødt til at komme tilbage, og så overrumpler vi dem.
Le Fou, du rører dig ikke ud af flækken -
- før Belle og hendes far kommer hjem.
Jamen...
Det er gak!
Jeg har aldrig før følt sådan for en anden.
Jeg vil gøre noget for hende, men hvad?
Det sædvanlige: Blomster, chokolade, løfter, du ikke har i sinde at holde.
Nej, nej... Det skal være noget ganske særligt.
Noget, der vækker hendes interesse.
Belle, der er noget, som jeg gerne vil vise dig.
Men først skal du lukke øjnene.
Det er en overraskelse.
- Må jeg åbne dem? - Nej, ikke endnu.
Vent her.
- Må jeg åbne dem nu? - All right... nu.
Milde Moses! Jeg har aldrig set så mange bøger før.
- Kan du lide det? - Det er vidunderligt.
- Så er det dit. - Tusind tak.
- Se engang! - Jeg vidste, det ville virke.
Hvad er det, der virker?
- Det lover godt. - Er det ikke spændende?
- Jeg så ikke noget. - Kom, Chip. Arbejdet kalder.
Hvad snakker de om? Hvad foregår der, mor?
Der er noget sødt Ja, næsten kært
Hos ham hvis væsen var så voldsomt og så sært
Han virker rar Ja, blød som smør
Det er da mærk'ligt, at jeg ikke så det før
Hun så herhen Det må jeg tro
Og hun blev ikke spor forskrækket af min klo
Nej, jeg ta'r fejl Jeg må være skør
Men hun har aldrig set på mig som lige før
Nu kan jeg knap bedømme
Om han er et dyr, eller måske
Rrinsen fra mine drømme
Men han har nu noget, som jeg ikke før ku' se
- Hvem sku' ha' troet - Nej, det er sandt
- Hvem havde tænkt - Hvem ku' ha' vidst
Hvem havde gættet på, de fandt hinand'n til sidst
- Det er da pudsigt - Vent og se, om han bli'r mør
Der kan vær' noget der, som ikke var der før
Ja, der kan være noget der, som ikke var der før.
Hvad?
Der kan vær' noget der, som ikke var der før
Hvad er det, mor?
Du får det at vide, når du er lidt ældre.
Sagen er klar.
Vi har 12 timer, 36 min. og 15 sek. til at skabe den mest spontane -
- og romantiske stemning, noget menneske og udyr har set.
Må jeg minde jer om, at hvis det sidste kronblad falder af rosen -
så bliver fortryllelsen aldrig hævet!
Udmærket. I har fået jeres ordrer.
Halvdelen af jer til vestfløjen, halvdelen til østfløjen.
Resten følger med mig.
Vær ikke så alvorlig. Lad naturen gå sin gang.
Der er en gnist imellem dem.
Ja, men det skader ikke at puste til ilden... med måde.
De er nødt til at forelske sig i aften, for at vi kan blive mennesker igen.
Ja, tænk på, hvad det vil sige.
Jeg skal feste igen Vær' den bedste igen
Med en mademoiselle på hver arm
Jeg bli'r menn'ske igen Rigtig menn'ske igen
Jeg skal skinne og ose af charm'
Jeg skal smigre igen Gå med piger igen
Så kan mændene godt slå alarm
Jeg skal snart sig ' farvel Og tour suie, vær' mig selv
Det bli'r skønt at bli' menn'ske igen
Vi bli'r menn'sker igen Glade menn'sker igen
Det bliver godt at se ud, som vi bør
Vi bli'r menn'sker igen Glade menn'sker igen
Ah, cherie! Snart bli'r alt lig 'som før
Mine læber bli'r rød' Jeg vil ikk' vær' et brød
Jeg kan nemt komme gennem dør'n
Det bli'r lutter komfort Jeg får tøj, jeg får hår
Så hvornår bli'r jeg menn'ske igen?
Vi bli'r menn'sker igen Glade menn'sker igen
Vores verden bli'r atter normal
- Jeg vil ta' den med ro - Jaså? Den var go'
Er det sært, at jeg bli'r g-g-gal?
Jeg skal sidd' hele dag'n ved det blå ocean
Min pensionstid bli'r fænomenal
Langt fra folk af stearin vil jeg tænd' min kamin
- Drikke vin - Han bli'r menn'ske igen
Farvel til støvkorn og smuds
Luk sol og lys ind igen
Hvis hun ikk' har fortrudt, bli'r fortryllelsen brudt
Inden længe
Tag jeres klude og puds
Få kost og bakke herhen
Med lidt lykke og held bli'r vi alle os selv
Inden længe
Luk op og nyd det dejlige vejr
Stil dem her, og de andre står der
Fjern alle år med smerte og sår
For nu skal de ud
Vi bli'r menn'sker igen Glade menn'sker igen
Vores pige skal nok få os fri
Varme kinder igen Mænd og kvinder igen
Og snart finder vi vor's joi de vie
Vi bli'r fine igen Vi skal grine igen
Vi skal grine, når det er forbi
Med et brag og et klask vil de falde pladask
Og med ét bli'r vi menn'sker igen
En større sorg i verden ingen ved end Romeo og Julies kærlighed.
- Vil du læse den igen? - Du kan læse den for mig.
Okay.
- Jeg kan ikke. - Har du aldrig lært at læse?
Jo, en lille smule.
Det er bare så længe siden.
Lad mig hjælpe dig.
Vi begynder her.
- Tolv? - To.
To, det vidste jeg godt. "To adelsslægter...
Vi skal danse igen Vi skal synge igen
Vi skal gynge med pomp og med pragt
Vi bli'r menn'sker igen Glade menn'sker igen
Til musik i tre fjerdedels takt
Vi skal klippe igen og frisere igen
Rromenere hvor skiltet står vagt
Hele slottet er klar
Til at bli' dem vi var
Der vil ikk' vær' en sky, når vi fødes på ny
Når vi alle bli'r menn'sker igen
Igen!
Det er i aften, det sker.
- Jeg ved nu ikke... - Vær ikke genert.
- Du må være tapper og dristig. - Tapper, dristig.
Der vil være musik og romantisk, levende lys -
som jeg står for.
I det rette øjeblik erklærer du din kærlighed.
Ja, jeg erklæ... Nej, det kan jeg ikke.
- Du holder af pigen, ikke? - Mere end nogen anden.
Så er du nødt til at sige det til hende.
Voilà! Du ser så... så...
... bøvet ud.
Det ville jeg nu ikke have sagt, men klip lidt mere af toppen.
Damen venter.
Siden alt blev til
Har det været sandt
Først er man så stejl
Man kan kun se fejl, men så ser man ret
Visse ting er sket
Små signaler læst
To der var så skræmt Det bli'r ikke nemt
Det er ganske vist
Samme gamle sang
Fylder sind og krop
Rammer som et lyn, åbner for di syn
Nu står solen op
Siden alt blev til
Trænger sangen ind
Bitter, sød og sær Fjern og ganske nær
Hvor du før var blind
Alt er sikkert nu
Stormene har blæst
Skønheden, hun fandt Udyret, han vandt
Det er ganske vist
Skønheden, hun fandt
Udyret, han vandt
Det er ganske vist
Ind i skabet med dig, Chip. Det er efter din sengetid.
Godnat, min egen.
Belle...
Er du lykkelig her hos mig?
Ja.
Hvad er der?
Gid jeg kunne få far at se igen.
Bare et øjeblik. Jeg savner ham sådan.
Det kan godt lade sig gøre.
Dette spejl kan vise dig alt, hvad du ønsker at se.
Jeg vil gerne se min far, hvis det er i orden.
Far! Åh, nej!
Han er syg. Han kunne dø, og han er mutters alene.
- Så må du hellere gå ud til ham. - Hvabehar?
Jeg frigiver dig. Du er ikke længere min fange.
Vil det sige, at jeg er fri?
Ja.
Tusind tak.
Fat mod, far. Jeg er på vej.
Tag det med dig, så du altid kan se tilbage...
... og huske mig.
Tak, fordi du forstår, at han har brug for mig.
Deres Højhed, jeg må indrømme, at planen går som smurt i olie.
Jeg vidste, at du havde det i dig.
- Jeg lod hende gå. - Ja, ja... Storart...
Hvad gjorde du?! Hvor kunne du?
- Jeg var nødt til det. - Ja, men... hvorfor?
Fordi jeg elsker hende.
- Hvad gjorde han?! - Ja, det er jeg bange for.
- Rejser hun væk? - Han var så tæt på.
Han har langt om længe lært at elske.
Det burde hæve fortryllelsen.
Det er ikke nok. Hun skal også elske ham.
Nu er det for sent.
Far! Far!
Nu er de kommet tilbage.
Belle...
Det hele ordner sig, far. Jeg er kommet hjem.
Jeg troede aldrig, jeg ville se dig igen.
- Jeg har sådan savnet dig. - Udyret! Hvordan slap du væk?
Han lod mig gå.
- Det hæslige udyr?! - Han er en anden nu.
Han har forandret sig.
Hej!
En blind passager...
Hej med dig, stump. Jeg troede ikke, jeg ville se dig igen.
Hvorfor rejse du væk? Kan du ikke lide os mere?
Åh, Chip. Selvfølgelig kan jeg det.
- Kan jeg hjælpe Dem? - Jeg er kommet efter din far.
- Min far?! - Bare rolig, mademoiselle.
Vi skal nok tage os godt af ham.
- Min far er ikke vanvittig. - Han talte i vildelse som en galning.
Ja!
Nej! I får ham ikke.
- Belle... - Maurice!
Fortæl os det igen, gamle jas. Hvor stort var udyret?
Han var... enorm!
Han var mindst 2, 5... Nej, 3 meter høj.
Han er skruptosset.
Det er sandt!
- Før ham væk. - Slip mig!
Nej! Du må ikke gøre det.
- Stakkels Belle. Synd det med din far. - Du ved da, at han ikke er skør.
Jeg kan muligvis fjerne den her lille misforståelse.
- Hvis... - Hvis hvad?
- Hvis du gifter dig med mig. - Hvad?
Et enkelt ord. Mere skal der ikke til.
- Aldrig! - Som du vil.
Slip mig!
Min far er ikke skør. Jeg kan bevise det.
Vis mig udyret.
- Er det farligt? - Nej, han gør ikke en kat fortræd.
Han ser ond ud, men han er venlig og blid. Han er min ven.
Man skulle tro, at du havde følelser for det her monster.
Han er ikke noget monster. Det er du!
Hun er lige så skør som sin far.
Udyret tager jeres børn.
Han kommer om natten. Vi er i fare, så længe han lever.
Vi dræber udyret!
- Ingen er sikker, før han dør - Tænk, hvis én af os bli'r bidt
Tænk, hvis børnene blev ofre for hans ulveappeti
Han raserer vores huse Han er ondskabsfuld og fej
Det er tid til at gå til handling nu
Det er tid til at følge mig
Gennem dis, gennem krat gennem mørke, gennem tåge
Som et mareridt, men spændende som jagt
Bed til Gud, vi skal ud over broen ind til slottet
hvor der gemmer sig en vild tyrannisk magt
Dette dyr, der ser ud som en drage
Med en klo som en krog brøler hæst
Hør hans røst, se hans krop men vi gi'r ikke op, før han dør
- Dræb det dyr! - Det må I ikke.
Hvis ikke du er med os, er du imod os. Hent den gamle mand.
- Slip mig så! - De skulle nødig advare uhyret.
Vi befrier landsbyen for det dyr! Hvem går med mig?
- Det gør jeg. - Også mig.
Faklen frem, spænd din rem
Følg med og vis, at I har mod
Vi stoler på, Gaston vil føre an
Gennem krat til en skov Der, hvor slottet er fortryllet
Hvor han lurer den grumme tyran
Dette udyr er stort som en klippe
Ingen går, før han segner det bæst
Nu af sted, som en hær Grib di spyd, grib di sværd
- Nu er opgørstimen nær - Vi belejrer slottet, til vi har hans hoved.
Jeg må advare udyret. Det hele er min skyld. Hvad skal vi gøre?
Så, så... Vi finder nok på noget.
Vi er mod dette dyr Sådan noget gør os bange
Og han overgår det værste eventyr
Grib gevær, grib kniv Red di barn og din viv
Vi redder alle byens liv Så dræb det dyr!
Jeg vidste, det var dumt at håbe på noget.
Det havde måske været bedre, hvis hun aldrig var kommet.
- Er det mon? - Er det hende?
- Sacre bleu! En invasion! - Og de har spejlet.
Advar slotsherren. Hvis de vil slås, så stiller vi op! Hvem er med mig?
Tag alt det bytte, I kan finde, men glem ikke... Udyret er mit!
I en flok, er vi nok Vi går dristigt ud til slaget
Vores frygt for faren varer ikke ved
Sving di flag, og træd an Vi er over fyrre mand
Mod os er han det rene vand Så dræb det dyr!
- Undskyld... - Lad mig være i fred.
Slottet er under angreb.
Dræb det dyr! Dræb det dyr!
- Det her duer ikke! - Vi må gøre noget.
Vent! Jeg har det!
Dræb det dyr!
Hvad skal vi gøre?
Det spiller ingen rolle nu. Lad dem bare komme.
Dræb det dyr! Dræb det dyr!
Nu!
Ja!
Så ruller vi!
Hvad pokker? Pas på!
I er altså nødt til at prøve den her.
Kig herop, dit skarn!
Nu!
Og bliv væk!
Rejs dig op!
Hvad er der i vejen?
Er du for venlig og blid til at slå fra dig?
Nej!
- Belle! - Nej, Gaston!
Af sted, Philippe!
Kom frem og kæmp!
Er du forelsket i hende, Udyr?
Troede du helt ærligt, at hun ville have dig, når hun havde mig?
Løbet er kørt, Udyr! Belle er min!
Skån mit liv! Jeg vil gøre hvad som helst.
Hvad som helst!
Forsvind!
Belle...
Du kom tilbage.
Du kom tilbage!
Ja, selvfølgelig. Jeg kunne ikke lade dem...
Det hele er min skyld. Bare jeg var kommet hurtigere.
Måske... er det bedst på den her måde.
Det må du ikke sige. Du skal nok komme på højkant.
Nu er vi sammen, så alting ordner sig.
Jeg fik dig i det mindste at se... en sidste gang.
Nej, lad det ikke være sandt.
Du må ikke forlade mig.
Jeg elsker dig.
Belle. Det er mig.
Det er dig!
Lymiere... Kloksworth!
Mrs. Potts! Prøv at se os!
- Ih, du milde! - Det er et mirakel!
Ah, L'amour!
Lymiere, kære ven. Skal vi lade fortiden hvile?
Naturligvis. Jeg sagde jo, hun ville hæve fortryllelsen.
Undskyld, kære ven. Det var mig, der sagde det til dig.
Nej, jeg sagde det til dig.
Vel gjorde du ej, dit pompøse paraffinhoved!
En garde! Dit forvoksede lommeur!
Lever de nu lykkeligt til deres dages ende, mor?
Naturligvis, min egen. Naturligvis.
Skal jeg blive ved med at sove inde i skabet?
Alt er sikkert nu
Stormene har blæst
Skønheden, hun fandt Udyret, han vandt
Det er ganske vist
Skønheden, hun fandt
Udyret, han vandt
Det er ganske vist