Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎La atac!
‎Atacați!
‎- Haideți! Ieșiți! ‎- La scări!
‎Afară!
‎Heinrich, vino! Atacăm! Să mergem!
‎La scări!
‎La comanda mea!
‎- Înainte! ‎- Hans?
‎Heinrich! Ieși afară!
‎Hai! Înainte!
‎- Hans? ‎- Înainte! Afară!
‎- Hans? ‎- Hai, Heinrich! Afară!
‎La atac!
‎Haideți!
‎Duceți-vă!
‎Mai repede! Hai!
‎Adăpostiți-vă!
‎Heinrich!
‎NIMIC NOU PE FRONTUL DE VEST
‎NORDUL GERMANIEI ‎PRIMĂVARA ANULUI 1917
‎AL TREILEA AN DE RĂZBOI
‎- Paul! ‎- Paul!
‎Paul! Bună!
‎- Ei bine? ‎- Nu.
‎- Și acum ce facem? ‎- Nu știu.
‎- Știe că mergem toți? ‎- Desigur.
‎Rămâi acasă?
‎Doamne! Chiar te agăți de fusta mamei?
‎Dă-mi-o! O semnez eu.
‎- Părinții trebuie să semneze. ‎- Au refuzat. Dă-o!
‎- N-o să meargă. Vor afla. ‎- Cum?
‎Cum?
‎Corespondează cu tatăl lui?
‎- Dă-mi stiloul tău! ‎- Nu am stilou.
‎Ludwig.
‎O să ai probleme. O să te bată măr.
‎Ai o idee mai bună? ‎Nu vreau să rămân doar eu în urmă.
‎Da!
‎Felicitări, soldat Bäumer! ‎Te duci pe front.
‎Sunt un om mort.
‎Vă aflați aici, în pragul existenței.
‎Nu uitați acest moment!
‎E un moment important.
‎În anii ce vor urma, veți fi judecați ‎după ce ați îndrăznit azi să deveniți.
‎Tineretul de Fier al Germaniei.
‎Prieteni, aveți norocul ‎de a trăi vremuri mărețe.
‎Faptele voastre vor servi drept apa
‎care va hrăni ‎o rădăcină nobilă și puternică.
‎Nu te mai foi! Ascultă, Leinemann!
‎Kaiserul are nevoie de soldați, ‎nu de copii.
‎Sunt sigur că vă voi revedea ‎pe majoritatea aici, acasă, în curând.
‎Sabia vi se va întoarce ‎cu onoare în teaca ei.
‎Și o Cruce de Fier vă va sta, ‎mândră, pe piept.
‎Dar să nu vă amăgiți!
‎În cele mai întunecate momente, ‎așteptând un atac,
‎poate că veți începe să aveți îndoieli.
‎Dar nu e momentul pentru slăbiciune!
‎Orice indecizie, orice ezitare ‎e o trădare a patriei-mamă!
‎Războiul modern e ca un joc de șah.
‎Nu contează niciodată individul, ‎ci mereu doar întregul.
‎Vă veți dovedi demni de uniformele voastre
‎și veți sparge frontul inamic în Flandra.
‎Iar apoi, în doar câteva săptămâni,
‎veți mărșălui, în sfârșit, spre Paris!
‎Da!
‎Viitorul nostru,
‎viitorul Germaniei,
‎e în mâinile celei mai mărețe generații.
‎Prieteni, dv. sunteți aceia!
‎Da!
‎Prin urmare, la luptă!
‎Pentru Kaiser, ‎pentru Dumnezeu și pentru patrie!
‎Da!
‎- Bravo! ‎- Da!
‎Următorul!
‎Următorul.
‎Următorul!
‎Bäumer, Paul. Wiesengrund nr. 53.
‎Născut pe 18 noiembrie 1899.
‎- Corect? ‎- Da, domnule ofițer.
‎Paul!
‎Poftim! Tatăl tău poate fi mândru.
‎Da.
‎E totul în regulă?
‎- Da. Aștept să merg. ‎- Următorul!
‎Du-te!
‎Următorul!
‎Mă scuzați!
‎E a altcuiva.
‎Următorul!
‎Da. O fi fost prea mică pentru el. ‎Se întâmplă adesea.
‎Poftim! Numai bine!
‎Mulțumesc!
‎Parcă e croită pe mine!
‎Ludwig, o să ne iei toate fetele de-acum?
‎Da.
‎Doar să nu ne împuști pe noi!
‎Fată, te iubesc, îți pot jura
‎Dar cu tine încă nu mă pot însura
‎Mai așteaptă încă un an ‎Și totul se va…
‎N-o să aștepte, Franz.
‎N-o să aștepte!
‎Fustangiule!
‎Bea o ceașcă de ceai ‎Cu zahăr și cafea
‎Și un păhărel de vin
‎Fată, te iubesc, îți pot jura
‎Dar cu tine încă nu mă pot însura
‎Mai așteaptă încă un an ‎Și totul se va adeveri
‎LA MALMAISON, NORDUL FRANȚEI ‎25 KM DISTANȚĂ DE FRONTUL DE VEST
‎- Cum te numești, soldat? ‎- Kropp. Albert Kropp, dle.
‎Îți plac fetele stricate, Kropp?
‎Îți plac fetele stricate?
‎Nu, domnule!
‎Atunci, de ce te culci cu una?
‎Începi plantonul la trei dimineața.
‎Domnilor, veți lupta într-o mare hazna.
‎Ar fi bine să o faceți cu o G98 curată.
‎O veți răsfăța.
‎O veți iubi.
‎O veți păstra imaculată, ‎precum coapsele Fecioarei Maria!
‎- Ne-am înțeles? ‎- Da, să trăiți!
‎Bun venit ‎în Regimentul 78 de Infanterie Rezervă!
‎Suntem pe Frontul de Vest.
‎Bun venit la Paris!
‎Da!
‎Ce naiba s-a întâmplat?
‎Am ordine să aduc compania pe front ‎până la ora 18:00.
‎Puteți, dar pe jos. ‎Ne trebuie camioanele, dle locotenent.
‎- Am ordine să… ‎- Vă puteți băga ordinele în cur.
‎Îmi crapă 40 de soldați aici, în noroi. ‎Dați-vă jos!
‎Toată lumea, afară!
‎Haideți! Mai repede!
‎L-ați auzit pe maiorul chirurg.
‎Mai repede, soldați! Nu adormiți aici!
‎Haideți!
‎- D-ta ești Franz Müller? ‎- Da.
‎Comandamentul se așteaptă ‎să supraviețuiești măcar șase săptămâni.
‎- Vrei să fii viu peste șase săptămâni? ‎- Da, dle.
‎Atunci, mișcă-ți fundul ‎și nu-ți mai târâi picioarele!
‎- M-ai auzit? ‎- Da.
‎Mai repede!
‎Nu suntem la serată aici!
‎Gaze!
‎- Gaze! ‎- Gaze!
‎Gaze!
‎Puneți-vă măștile de gaze!
‎Domnilor, acesta se numește un porc gras.
‎Dacă francezii ar ști să ochească, ‎am fi adunați cu lingura de pe drum
‎și îngropați în gamele.
‎Dar un lucru este sigur precum moartea.
‎Porcii grași nu au gaze.
‎Privirea înainte!
‎- Ai vată în urechi? ‎- Nu, domnule.
‎Încercam doar să-mi pun masca.
‎D-ta, Paul Bäumer, ‎sigur vei muri până în zori.
‎Ar trebui să mănânci ceva.
‎Atenție! Jos măștile de gaze!
‎Jos măștile de gaze!
‎Dumneata, nu.
‎Îți ții masca până începi plantonul.
‎Împreună cu tontul de colo.
‎Alinierea! Marș!
‎Rămâneți împreună și haideți!
‎Haideți! Grăbiți-vă!
‎Paul! Paul, vino! Dă-mi rucsacul tău! ‎Data viitoare, îl cari tu pe al meu.
‎Felicitări, soldați!
‎Asta e noua voastră casă.
‎Căștile jos!
‎Văd că lumea s-a bucurat ‎de absența mea, Steinberger.
‎Au tras foc de baraj toată noaptea.
‎Au nervii în piuneze.
‎Cizmele uscate sunt un remediu bun.
‎Vrei să ne înecăm, omule?
‎Toată lumea, la treabă! Goliți tranșeea!
‎Ce mai aștepți, Bäumer?
‎De ce stați degeaba? La muncă!
‎Dă-i unui câine niște carne…
‎și o s-o hăpăie imediat.
‎Dă-i unui om putere…
‎Omul e o bestie.
‎Ia și bea!
‎Katczinsky, vino aici! Pune și tu osul!
‎O s-o încasăm la noapte.
‎Scuze!
‎N-are nimic.
‎Nu la asta mă așteptam.
‎Gura, Ludwig!
‎Mâinile! Nu-mi mai simt mâinile.
‎Bagă-ți-le în chiloți!
‎Eu asta fac.
‎Crezi că tragi mai bine așa?
‎- Ai auzit? ‎- Ce?
‎- Sunetul ăla. Ascultă! ‎- Nu e nimic acolo.
‎Primii noștri francezi.
‎Calmează-te, Paulică!
‎Acum aud și eu.
‎Cine e?
‎Hei!
‎Arătați-vă!
‎Nu!
‎M-au împușcat!
‎- Nu, Paul. Nu. ‎- Ce se întâmplă?
‎Nu!
‎Ce e?
‎Ăia de colo au tras în mine.
‎Au văzut focul de la gura armei.
‎Țineți-vă capetele jos!
‎Dacă nu vreți un glonț în dinți, ‎mutați-vă zece metri la stânga!
‎Trageți, vă mutați. ‎Trageți, apoi vă mutați. Înțeles?
‎Da.
‎Vino!
‎Adăpostiți-vă!
‎Înăuntru!
‎Bäumer, Kropp! Voi doi, aici! Repede!
‎În buncăr!
‎Treceți înăuntru!
‎„Ai grijă ce mănânci!”
‎Asta mi-a spus mama.
‎- Rămânem împreună, nu? ‎- Da.
‎- Rămânem împreună. ‎- Da.
‎Nu pot face asta, Paul! ‎Nu mai pot. Vreau acasă.
‎Vreau acasă!
‎Vals de foc.
‎Ce?
‎La câteva minute, ‎barajul de artilerie se apropie.
‎Și, în spatele lui,
‎avansează infanteria.
‎Ce înseamnă asta?
‎Că vin.
‎- Unde te duci? ‎- Mă întorc imediat.
‎Aproape s-a terminat.
‎- Nu. Dați-mi drumul! ‎- Calmează-te!
‎- Dați-mi drumul! Vreau să ies. ‎- Calmează-te!
‎Ușurel!
‎Nu!
‎Ieșiți afară!
‎Afară!
‎Mișcați! Afară!
‎Afară de aici!
‎Toată lumea, afară!
‎Paul. E Paul.
‎Albert!
‎Albert! L-am găsit pe Paul!
‎Trebuie să mutăm bârna.
‎Paul.
‎Paul!
‎Ești teafăr?
‎E totul în regulă, Paul?
‎Haide, Paul! Hai!
‎Te ajut eu.
‎Hai aici, sus! Ia loc!
‎- Ești rănit? ‎- Continuați!
‎Paul, ești rănit? Mă auzi?
‎- Albert Kropp, ajută-ne! ‎- Pe mai târziu!
‎Pe curând, Paul!
‎Katczinsky, la treabă!
‎Și d-ta? Ești rănit?
‎Nu.
‎Atunci, la adunat!
‎Băi…
‎Munca înnobilează.
‎Haideți! Nu vă opriți! ‎Altfel, nu terminăm nici poimâine!
‎Albrecht, Karl. Diepholz.
‎Paisprezece septembrie 1898.
‎Blumenthal, Samuel.
‎Dresda, 6 noiembrie 1900.
‎Ieri ar fi fost ziua lui.
‎Von Gallwitz, Gustav.
‎Osnabrück, 20 iunie '99.
‎Götz Lüttwitz…
‎Destul!
‎STATUL MAJOR AL ARMATEI ‎ȘAPTE NOIEMBRIE 1918
‎Domnule Erzberger.
‎Domnul fie cu noi!
‎Iar au murit peste 40.000 ‎doar în ultimele săptămâni.
‎Ar trebui să-i convingă pe aghiotanți.
‎Cred că domnii știu că s-a terminat.
‎Cu toții știm.
‎Feldmareșalul.
‎CHAMPAGNE, FRANȚA ‎TERITORIU OCUPAT
‎- Mulțumesc! ‎- Da, să trăiți!
‎Paul, în ritmul ăsta, ‎vom cuceri Franța în 180 de ani.
‎Am făcut calculele.
‎Să nu te prindă, Kat!
‎Niciodată!
‎Ascultă!
‎Ce zici, Paul? Merită să mori pentru asta?
‎Când ți-e foame, merită.
‎Kat?
‎Fugi!
‎Hei! Nemțoiule!
‎Fugi!
‎Băieți, sunteți eroi!
‎Închide ușa, să n-o miroasă alții!
‎Parola.
‎- Nu știu. Am uitat tot. ‎- Stoarce-ți creierul prusac!
‎- Ochi mari, degete lungi! ‎- Da.
‎Gura mare, intră gâsca!
‎O bucată de gâscan ‎pentru Franz cel oștean!
‎Vreau o aripă.
‎Trebuie s-o împart? Iau restul.
‎Bine. Bagă mare!
‎Hai încoace, cu orbul găinii ‎și gură de broască!
‎Odihni-ne-am în pace!
‎Doamne!
‎Vă sunt dator pe veci, băieți.
‎O găsești gustoasă?
‎Da.
‎- Dar tu? ‎- Da, excelentă.
‎E bună, Paul?
‎E bună, Kat.
‎Viața e scurtă.
‎Unde e Emil?
‎Emil, adu cafeaua și caviarul!
‎Da, și pregătește-mi baia pentru picioare!
‎- Kat? ‎- Da?
‎Vulpe, tu mi-ai furat gâsca ‎Dă-mi-o înapoi
‎- Sau vine vânătorul… ‎- Fermierul!
‎Fermierul! Da!
‎Sau vine fermierul cu pușca ‎Și cu doi copoi…
‎Tjaden stă cuminte și zice:
‎„Cruce. Nu aud decât despre cruce.
‎Tata a fost rege în Nazaret.”
‎„Rege în Nazaret?” întreabă profesorul.
‎„N-am mai auzit așa ceva. ‎Tjaden, mai întreabă o dată acasă!”
‎A doua zi, ‎Tjaden dă buzna în clasă și zice:
‎„Pardon! Am greșit. ‎Tata nu a fost rege în Nazaret.
‎Tata a avut negi la un lazaret.”
‎Uite!
‎Hei! Salut!
‎Veniți aici!
‎Baghetă proaspătă!
‎Pentru voi!
‎Lebărvurst, iubire!
‎Multă dragoste!
‎Hei, Franz! Unde te duci?
‎- Ia-mă cu tine! ‎- Bine. Vino!
‎Uite!
‎Se face de râs.
‎Vai, sunteți superbă, iubirea mea!
‎Franz!
‎Bruneta slăbuță e a mea!
‎Unde se duce?
‎Franz?
‎La revedere!
‎La revedere, prieteni!
‎La naiba!
‎Dacă s-ar termina totul, știți ce aș face?
‎- Nu avem pace. Nu s-a terminat. ‎- Dar dacă am avea…
‎- Am avea iar muieri. ‎- Chiar așa.
‎N-aș purta pantaloni o săptămână.
‎Ar trebui să vă bat la cur ‎fiindcă vorbiți așa aici.
‎Și tu, Paul?
‎Habar n-am. N-am idei.
‎- Aș rămâne cu prusacii. ‎- Ești nebun, Tjaden.
‎Ai săpat vreodată după turbă?
‎- Încearcă! ‎- N-o fi mai rău decât să sapi tranșee.
‎Durează mai mult decât să sapi tranșee. ‎Și nu te poți eschiva.
‎În armată, pe timp de pace, n-ai griji.
‎Dimineața, ai de mâncare. ‎Sau faci scandal.
‎Ai un pat bun. ‎Cearșafuri spălate săptămânal.
‎Iar apoi…
‎Apoi devii subofițer.
‎Imaginați-vă! Eu, jandarm!
‎Un coniac ici, o halbă colo…
‎Toți vor să se pună bine cu jandarmul!
‎E o singură chichiță, Tjaden.
‎Care anume?
‎Nu vei ajunge niciodată subofițer.
‎Voi mereu întrebați doar prostii.
‎Situația noastră nu se schimbă.
‎- Kat! ‎- Aici!
‎„Grăsunul meu,
‎mi-ai cerut mâncare la pachet.
‎Patru porții de cârnat și untură ‎sunt pe drum…
‎Câteva prăjituri,
‎varză murată și ‎bockwurst,
‎precum și o…
‎sticlă de esență de Hing… ‎Hingfong cu zahăr cubic.
‎Niște ouă și un borcan de gem de prune.
‎Nu mânca totul odată! ‎Nu pot să-ți mai trimit imediat.
‎Mai bine nu le împarți cu camarazii.
‎Dragul meu grăsun,
‎trebuie să te întreb ceva.
‎Câți bani ai pus deoparte până acum?
‎Poți trimite și acasă?
‎Se spune ‎că războiul se va termina în curând,
‎și ar fi bine să avem niște bani rămași.
‎O să zici:
‎«Ia uite ce obraznică e baba mea!»
‎Dar nu-mi purta pică!
‎Știi cum sunt. Mereu nesătulă.
‎Dacă-mi dai un deget, îți iau toată mâna!
‎Nu muri acum, când aproape s-a terminat!
‎Karl Lemmer e deja în spital în est.
‎Are ceva la stomac. ‎N-a stat nici trei săptămâni pe front.
‎Nu poți să scapi și tu, ‎cu reumatismul tău?
‎N-ai făcut deja destul?”
‎De te-ar vedea șezând aici, cu trabucul…
‎„Duminică, mă duc…
‎Duminică, mă duc ‎la mormântul micuțului nostru.
‎O să-i citesc. Mereu i-a plăcut mult asta.
‎La anul, mergem împreună ‎să-i serbăm a zecea aniversare.
‎Asta e tot ce aveam de scris.
‎Sărutări de la nevastă.
‎Cu bine!”
‎Nu știam.
‎Of, Paul…
‎Ce-o să se mai întâmple?
‎Ne vom duce cândva acasă… ‎Ne vom întoarce la viața de dinainte.
‎Ei vor vrea să știe ‎doar dacă am luptat corp la corp.
‎Ne vom plimba ‎ca niște călători prin vremuri apuse.
‎Deci mă întreb…
‎Nu e mai bine ‎să stau în jurul focului de tabără cu tine
‎și Tjaden și Kropp
‎și Müller…
‎și să mâncăm cartofi prăjiți? Cu coajă.
‎Ba da.
‎M-am plictisit.
‎Când ne punem iar în mișcare?
‎Franz?
‎Da.
‎Mâine trebuie să plecăm la șase, ‎să căutăm niște copii.
‎Ce s-a întâmplat?
‎Trebuia să sosească azi.
‎O companie întreagă.
‎Cum a fost?
‎- Frumos. ‎- Da?
‎Da.
‎Poftim!
‎Miroase!
‎Cum o cheamă?
‎Eloise.
‎Eloise…
‎Avea pielea albă ca laptele.
‎Și sânii…
‎Hei!
‎Vreau să miros și eu!
‎Albert.
‎- Kropp! Dă-mi-o! ‎- Ia!
‎- Vai… ‎- Tjaden.
‎O fată ca asta nu are mizerie sub unghii.
‎- Nu. ‎- Cel mult, puțin nisip de pe plajă.
‎Tjaden.
‎- Dă-mi-o înapoi! ‎- Face baie de două ori pe zi.
‎Tjaden.
‎Te rog! E a mea.
‎- Tjaden! ‎- Nu! Acum e a mea!
‎Ce explozie!
‎Lansator de mine.
‎L-a zburat cu totul din uniformă.
‎- E unul dintre cei pe care îi căutăm? ‎- Nu. Ei au dispărut abia de ieri.
‎El atârnă de ceva timp.
‎Nu, zău?
‎Nu vă pleoștiți acum!
‎- Câți căutăm? ‎- Șaizeci de tineri recruți.
‎Pâine cu napi la micul dejun. ‎Pâine cu napi la prânz.
‎Pâine cu napi tot timpul. M-am săturat!
‎Ziceți-mi când i-ați găsit! ‎Nu mai fac niciun pas.
‎Gaze.
‎Au dat cu gaze aici.
‎Da!
‎Bună ziua, doamnă!
‎Eu mă numesc Kropp.
‎Dar tu?
‎Vrei să…
‎Vrei să vii cu mine?
‎Nicio problemă!
‎Kat…
‎Kat.
‎Kat!
‎Rahat!
‎- Copii proști! ‎- Da.
‎Și-au scos măștile prea devreme.
‎Se va goli Germania.
‎COMPIÈGNE, FRANȚA ‎OPT NOIEMBRIE 1918
‎Dle general.
‎Ce vești aduci, Brixdorf?
‎Francezii ne țin sub presiune.
‎De dimineață, ‎iscoadele au interceptat ordine
‎chemând divizii întregi la Latierre.
‎Un grup de tancuri ‎e încă blocat la Fernancourt.
‎Ne așteptăm la un atac.
‎Social-democrația ‎va aduce sfârșitul omenirii.
‎Dle general?
‎Tocmai am trimis delegația germană ‎cu trenul de Compiègne,
‎să negocieze armistițiul.
‎Brixdorf, acești oameni ne vând patria.
‎Eu am ordin de război.
‎Cât timp ordinul rămâne, ‎eu voi lupta pentru fiecare metru.
‎Trebuie să rezistăm ‎și să așteptăm trupe noi.
‎Noii recruți vor sosi în câteva luni.
‎Francezii vor să ne bage pe gât ‎termenii lor de rahat!
‎Eu nu voi capitula.
‎Trebuie să atacăm acum, cu toate forțele.
‎Dle general!
‎În ceea ce ne privește,
‎trebuie să insist…
‎Trebuie să insistăm…
‎Mama dracu'!
‎Rahat!
‎Dle locotenent!
‎Soldați, faceți-vă bagajele,
‎strângeți-vă saltelele ‎și spălați-vă gamelele!
‎Tot regimentul va avansa pe front.
‎Vin toți cei care se pot ține pe picioare!
‎Alinierea, fir-ar să fie!
‎Credeți că vă așteaptă franțujii ‎să vă pieptănați flocii?
‎Iar începem…
‎Unde mergem?
‎Unde? La luptă.
‎Monsieur le maréchal‎ vă așteaptă.
‎Mă întorc în curând.
‎Ești gelos?
‎Stau în fața domniilor voastre
‎sperând să luați prezența noastră ‎drept o ocazie
‎să opriți toate ostilitățile.
‎În numele omenirii,
‎vă cer să acceptați ‎încetarea imediată a focului
‎pe durata negocierilor noastre,
‎pentru a ne scuti națiunile ‎de pierderi inutile.
‎Matthias Erzberger, ‎șeful delegației germane.
‎Weygand, ce doresc domnii aceștia?
‎Nu știu.
‎Mareșalul Foch întreabă ‎ce îi aduce aici pe domnii.
‎Așteptăm sugestiile domniei voastre
‎pentru o încetare definitivă a focului ‎pe mare, pe uscat și în aer.
‎Nu am nicio propunere pentru dv.
‎Ce vrea să spună?
‎Cred că nu-i place cum ați formulat-o.
‎Da.
‎Atunci…
‎Dle mareșal,
‎vă rugăm, am vrea să știm condițiile…
‎Vrea să îi cereți în mod oficial.
‎Monsieur le maréchal,
‎vă rog să ne acordați un armistițiu.
‎Vă cerem să ne acordați un armistițiu.
‎Aveți 72 de ore să acceptați condițiile.
‎Aveți 72 de ore ‎să ne acceptați condițiile nenegociabile.
‎- 72 de ore? ‎- Războiul va continua până semnați.
‎Monsieur le maréchal,
‎în numele Domnului, ‎nu lăsați să treacă 72 de ore!
‎Oamenii mor în tranșee!
‎Atunci, semnați!
‎Am înțeles.
‎Soldați, marș!
‎Marș, soldați!
‎Soldați, marș!
‎Hai, ieșiți!
‎Marș, soldați!
‎Marș!
‎Soldați, marș!
‎Soldați, marș! Ieșiți!
‎Înainte!
‎- Mai repede! ‎- Ura!
‎Înainte, soldați!
‎Hai!
‎Ura!
‎Țineți rândurile!
‎Nu vă opriți!
‎Haideți!
‎Hai, Paul! Să mergem! Paul!
‎Afară!
‎Deschideți focul!
‎Jos!
‎La pământ!
‎Adăpostiți-vă!
‎Ieșiți de aici!
‎Rămâneți pe loc și strângeți rândurile!
‎Grenade de mână!
‎Țintiți șenilele când ne ajung deasupra!
‎Haideți, băieți! Franz!
‎Franz!
‎După el!
‎Franz!
‎Haideți! După mine!
‎Franz!
‎Paul!
‎La atac!
‎Paul…
‎Paul!
‎Deschideți focul!
‎Retragerea!
‎Nu trageți! Nu!
‎Nu!
‎Nu! Nu trageți!
‎Albert…
‎- Albert. ‎- Haide!
‎Vino!
‎Nu te opri!
‎Unde e Franz? L-am pierdut pe Franz!
‎Katczinsky! ‎Luați mitraliera și retrageți-vă!
‎Ne regrupăm în Eguisac, ‎la doi kilometri spre nord-est de aici!
‎Îmi lipsesc camarazii, domnule!
‎Și mie îmi lipsește mama, ce dracu'!
‎Grenade! Muniție! Să mergem!
‎Paul, haide!
‎Astea nu sunt negocieri. E un dictat.
‎Mai bine ne întoarcem la Spa, ‎să ne consultăm cu aghiotanții.
‎Și ce vom obține cu asta?
‎Chiar dacă am pierde, până la urmă,
‎nu ne-ar fi mai rău decât să ne predăm.
‎Doar alte sute de mii de morți.
‎Alsacia-Lorena, ocuparea Rinului, ‎tunuri, locomotive, trenuri…
‎E o capitulare totală!
‎În fiecare lună, ‎În Europa aterizează 250.000 de americani.
‎Marne, Cantigny, Cambrai. ‎Sunt pierdute toate.
‎Tot ce ne desparte de armistițiu ‎e o falsă mândrie.
‎Să scoatem din foc ‎castanele lăsate de dv. și generalii dv.!
‎Dar, dacă preferați ‎să plecați acum, vă rog!
‎Noi rămânem aici.
‎E iarnă.
‎Fără trenuri și provizii, ‎bolșevicii ne vor copleși.
‎Soldații vor muri de foame venind acasă, ‎în loc să moară onorabil în luptă.
‎Onorabil?
‎Fiul meu a murit în război. ‎Ce onoare mai simte el?
‎Von Helldorf,
‎vă rog, telegrafiați la Comandament ‎copii ale termenilor Aliaților!
‎Veți informa guvernul.
‎Avem 72 de ore, domnilor.
‎În fiecare minut de discuții ‎moare încă un soldat.
‎Să sperăm că vom avea parte de milă, ‎dar, pentru Dumnezeu,
‎să oprim războiul!
‎Retragerea!
‎Se retrag! Trageți cu mai mult spor!
‎Trageți mai mult!
‎Taci!
‎Gura!
‎Nu.
‎Camarad.
‎Îmi pare rău.
‎Îmi pare atât de rău!
‎DUVAL, GÉRARD ‎TIPOGRAF
‎Casa…
‎Soția ta…
‎Promit.
‎Eu îți…
‎Când v-ați născut, Brixdorf?
‎În iunie 1877.
‎Un copil al verii.
‎Da.
‎Ce face tatăl dv.?
‎Familia mea are un atelier în Holstein.
‎De care?
‎- Șei de călărie, dle general. ‎- Șei de călărie…
‎Mereu va fi o piață pentru ele. ‎Aveți viitorul asigurat.
‎Sunt foarte norocos.
‎Și? Așteptați cu nerăbdare ‎să mergeți acasă?
‎- Când nu mai e nevoie de noi aici? ‎- Da.
‎Mă așteaptă o slujbă după război.
‎Voi prelua afacerea.
‎Felicitări!
‎Și dv.?
‎Eu sunt soldat.
‎Tata a fost ofițer în acest regiment.
‎A luptat în cele trei războaie ‎sub Bismarck.
‎Le-a câștigat pe toate.
‎În 1871, a mărșăluit spre Paris
‎și s-a întors erou.
‎Eu m-am născut prea târziu, Brixdorf.
‎Jumătate de secol fără război.
‎Ce mai e soldatul fără război?
‎Ați fost apropiat de tatăl dv.?
‎În copilărie, poate.
‎Un bărbat se naște singur,
‎trăiește singur
‎și moare singur.
‎KAISERUL A ABDICAT
‎Intră!
‎- Von Helldorf. De la cine este? ‎- Hindenburg.
‎Deschideți-o odată!
‎Ne îndeamnă să semnăm.
‎S-a terminat!
‎Bate la ușa mănăstirii
‎și vei găsi doar hoți și ticăloși!
‎S-a terminat! ‎Umflații au înțeles, până la urmă!
‎În sfârșit, negociază. ‎În curând, plecăm acasă, soldat!
‎Unde e infirmeria?
‎- Nu! ‎- Dați-i odată cu cloroform!
‎Bäumer!
‎Bäumer…
‎- Tjaden. ‎- Bäumer.
‎Ce s-a întâmplat? Unde ai fost împușcat?
‎Deasupra genunchiului… cred.
‎Nu simt nimic.
‎Cât de sus e glonțul?
‎Nu pot să ridic capul.
‎La cel puțin zece centimetri.
‎Te duci acasă, Tjaden.
‎- Crezi? ‎- Sigur că da!
‎Cum mai pot eu să mai fiu jandarm așa?
‎Ce căcat!
‎Încă mai poți.
‎O să vezi.
‎Nu îi las să-mi taie piciorul.
‎Nu vreau să trăiesc ca un olog.
‎Nu va fi nevoie.
‎Au reparat ei răni mai urâte aici.
‎Paulică…
‎Trebuia să-ți dau ceva.
‎A murit?
‎Trebuie să fii curajos acum!
‎Ești în viață.
‎Trebuie să fii recunoscător.
‎Pentru noi.
‎Pentru cei care nu au scăpat.
‎Taci!
‎Ascultă! N-ai dreptul să spui asta. Nu tu!
‎Ați vrea voi! Până nu vin toți…
‎Restul sunt la infirmerie sau în mormânt!
‎- Servește! Miroase a făcut. ‎- Nu pot.
‎De ce nu, vagabondule?
‎Am gătit pentru 150. Nu pot servi ‎la 80 de oameni mâncarea a 150!
‎Ai rahat între urechi?
‎Ai primit provizii pentru a doua companie.
‎- Noi suntem a doua companie! ‎- Da.
‎Așa că servește odată și gata!
‎Kat!
‎- Kat! ‎- Paul!
‎Kat!
‎Paul!
‎Kat, ești viu!
‎- Ești în viață! ‎- Paul!
‎Tjaden a fost rănit. Zace în biserică.
‎Îi ducem porție dublă.
‎Da. Hai!
‎Ai grijă!
‎Și încă una!
‎Drace! Credeam că ai murit!
‎- Vom muri cu toții cândva. ‎- Dar nu pe ultima sută de metri.
‎Dacă mori înaintea mea, te omor.
‎Tjaden…
‎- Kat? ‎- Da.
‎Kat.
‎- Ți-am adus niște supă. ‎- Și tacâmuri?
‎Da, am adus și tacâmuri.
‎Poftă bună!
‎Nu! Oprește-te, Tjaden!
‎Tjaden, oprește-te!
‎Ajutor!
‎De ce ai făcut asta? De ce?
‎S-a terminat, băieți.
‎Sângerează de moarte!
‎Tjaden!
‎Tjaden…
‎Ce e?
‎Am pierdut ceva.
‎Kat, vorbești franceză?
‎Mama voia să învăț franceza.
‎Și pianul.
‎Nu voia să merg la război.
‎Îmi spunea mereu: ‎„Nu e de tine. O să mori imediat.”
‎Am vrut să le arăt ce pot.
‎Și uite unde am ajuns!
‎„În câteva săptămâni, vom fi la Paris.”
‎Nu pot să pun deoparte ‎doi ani de grenade ca șosetele.
‎- Paul… ‎- Nu vom scăpa de duhoare niciodată.
‎- Gata! ‎- Ludwig e mort. Franz, Albert…
‎Ce mai contează?
‎Măcar ei și-au găsit liniștea. Noi trăim.
‎Toate astea sunt ca o febră.
‎Nu o vrea nimeni, dar apare brusc.
‎Noi n-am vrut-o. Nici ceilalți.
‎Dar ne-am implicat. ‎Jumătate de lume s-a implicat!
‎Iar Dumnezeu se uită…
‎cum ne ucidem între noi.
‎Deci…
‎Dar ce știu eu?
‎Nu știu nimic.
‎Sunt o pereche de cizme cu pușcă.
‎Culcă-te! Am avut noroc.
‎Da.
‎Kat?
‎Cum a murit fiul tău?
‎De variolă.
‎Mi-e frică de ce va urma.
‎Să nu-ți fie!
‎Henri.
‎Gustați!
‎Sunt de azi?
‎Îmi pare rău, dar nu cred.
‎Monsieur le maréchal.
‎Vă ascult.
‎Kaiserul a abdicat.
‎Soldații refuză să se supună ordinelor. ‎Țara e plină de dezertori.
‎Noul guvern se va strădui ‎să-și îndeplinească atribuțiunile,
‎dar populația, deși nu are nicio vină,
‎riscă foamete și anarhie.
‎Aveți o boală a celor învinși, ‎nu a celor victorioși.
‎Eu nu mă tem de ea.
‎Resping orice compromis.
‎Monsieur le maréchal,‎ vă rog!
‎Fiți corect cu adversarul, ‎ca să nu urască pacea asta!
‎Corect?
‎Vorbiți despre corectitudine?
‎Semnați!
‎Să se consemneze ‎că armistițiul va începe peste șase ore,
‎la ora unsprezece a zilei a unsprezecea ‎din a unsprezecea lună!
‎Prea bine.
‎Războiul s-a terminat.
‎Ce veți face acum?
‎Ce vedeți aici, Brixdorf?
‎Câmpiile din Latierre, dle.
‎Eguisac.
‎Asta văd și eu.
‎Și soldații germani, fugind ca iepurii.
‎Francezii se cacă pe noi în Latierre,
‎iar trenul ăla e plin de nemernici ‎care ne vând patria!
‎Retrageți recruții din toate posturile! ‎Să vină în curte la raport!
‎O să curățăm tot rahatul ăsta!
‎Orice formă de comunicare cu inamicul ‎rămâne interzisă.
‎În primul rând, se vor opri ostilitățile ‎pe tot frontul, începând de azi,
‎unsprezece noiembrie, ‎la ora 11:00 dimineața.
‎În al doilea rând, trupele nu vor depăși
‎linia frontului, așa cum este ea ‎în această zi, la această oră.
‎Cât e ceasul?
‎- De ce nu dormi? ‎- Ascultă!
‎Ce liniște e!
‎Cred că am surzit.
‎Au semnat, Paul.
‎Războiul s-a terminat.
‎S-a terminat.
‎Ție ți-e foame?
‎Mie mi-e foame.
‎Unde te duci?
‎Hai, până nu se trezește ticălosul!
‎- Ce faci de Crăciun, Paul? ‎- Nu știu.
‎O să frig o gâscă.
‎Cu varză roșie, cartofi…
‎Voi aprinde lumânările ‎și îmi voi săruta soția.
‎Doamne, Paul, ce frumoasă e soția mea!
‎- Da? ‎- Da.
‎- Cum arată? ‎- Păi…
‎Are părul lung și creț. Închis la culoare. ‎Și e dolofană și puternică.
‎Crăciunul!
‎Ce departe e!
‎Dar, de fapt, e foarte aproape.
‎Mai vrem un copil. Copii, Paul.
‎Ce e Crăciunul fără copii? Ceva banal.
‎Nu-i așa?
‎Știi, când…
‎Odată întorși acasă…
‎- Da? ‎- Vom face un lucru mare.
‎Noi doi, împreună. Bine?
‎Păi…
‎Ce e?
‎Eu sunt cizmar, Paul. Repar pantofi.
‎Da? Tu știi să citești, să scrii. ‎Ai terminat liceul.
‎La ce mi-a folosit?
‎Ce să facem?
‎Să batem cuie în pantofi, noi doi?
‎Vrei să mă jignești? ‎Eu nici nu pot citi scrisorile soției.
‎Tu te duci la universitate, Paul! ‎Sau te împușc aici, pe loc.
‎Îmi cad nădragii.
‎Am nădragii largi!
‎Va trebui să mănânci mai mult.
‎Ajungem acasă și putem mânca ce vrem.
‎Orice vrem!
‎E rândul tău.
‎Dacă mă mai prinde fermierul,
‎cred că mă împușcă.
‎Ai grijă la câinele ăla!
‎Da.
‎Uite!
‎E foarte bun.
‎Vrei și tu?
‎Rahat!
‎Afurisitul…
‎Oprește-te! Hoțule!
‎Kat! Fugi!
‎Ticălosule!
‎Să-i ia dracu'! ‎O să-i omorâm noi pe nemernicii ăia.
‎Draci!
‎Ia uite!
‎Ce e?
‎- Am avut noroc. ‎- A tras în ouă?
‎- Ține apăsat! ‎- Bine.
‎- Bagă totul aici! ‎- Da.
‎Înăuntru, tot!
‎Le putem prăji.
‎Ei, pe dracu', le mâncăm pe loc! ‎Merge și așa.
‎Mai bine nu se poate.
‎Mă întorc imediat.
‎Kat?
‎Kat!
‎Ce s-a întâmplat?
‎Hai!
‎Cine a tras?
‎Mucosul de la fermă.
‎Băiatul fermierului.
‎Kat!
‎Ce mizerie!
‎Cât de mare e?
‎Cât degetul mic. Scot glonțul.
‎Nu, dă-mi o țigară!
‎Las' să-l scoată medicul!
‎M-au pus în clasă cu copii de șapte ani.
‎Și deja mă bărbieream.
‎Găsiți un cuvânt…
‎care rimează cu „cușcă”!
‎Nimic nu rimează cu „cușcă”. Nimic.
‎Ce căcat nenorocit!
‎De ce s-o pățesc tocmai acum?
‎- Hai! Trebuie să mergem! ‎- Da. Hai!
‎E bine? Kat?
‎- Pușcă. ‎- Ce?
‎„Pușcă” rimează cu „cușcă”.
‎Când ajungem acasă, ‎îmi faci o pereche nouă de cizme.
‎Am mers de mi-a dat sângele.
‎Stați!
‎Opriți!
‎Medic!
‎- Puteai să te scutești de un efort. ‎- Ce?
‎E mort.
‎Dar e doar o rană mică de glonț!
‎Dar îi curge sânge negru. ‎Direct din ficat.
‎I-a otrăvit măruntaiele.
‎E inconștient.
‎E mort.
‎Cred că eu știu mai bine.
‎E imposibil! Abia… Tocmai vorbeam cu el.
‎E inconștient.
‎Vezi?
‎A avut ghinion. Atât de aproape de final!
‎Vino, soldat!
‎- Generalul ne trimite acasă! ‎- Mergem acasă!
‎Hai! Nu vă opriți!
‎Mai repede!
‎Atenție!
‎Soldați!
‎Stăm aici, ca frații,
‎într-o lume plină de dușmani. ‎Forțați să privim
‎cum social-democrații germani ‎ne lasă poporul fără apărare,
‎acceptând un armistițiu perfid.
‎Camarazi!
‎În curând, veți pleca acasă,
‎la părinți, soții și copii.
‎Războiul s-a terminat.
‎După ani de sacrificii și suferință, ‎vă puteți primi răsplata.
‎Răsplata admirației ‎pentru tot ce ați realizat aici.
‎Dar, camarazi,
‎vreți să fiți întâmpinați ‎ca soldați și eroi?
‎Sau ca niște lași ‎care au fugit cu coada între picioare?
‎Soldați!
‎Îi vom lovi ‎cu toată forța și puterea noastră!
‎Latierre aparține germanilor.
‎Vom cuceri câmpiile înainte de ora 11:00 ‎și vom încheia războiul
‎cu o victorie!
‎Înainte!
‎Cu Dumnezeu, care va fi cu noi, ‎așa cum a fost și cu părinții noștri!
‎Eu nu mă mai întorc la luptă!
‎Taci!
‎Țintiți!
‎- Nu! ‎- Foc!
‎Companie, stai!
‎Pușca jos de pe umăr!
‎Puneți baionetele!
‎Cât e ceasul?
‎Mai sunt 15 minute.
‎A fost al lui Lefèvre. ‎Amărâtul! L-a păstrat pentru final.
‎- Nu-i mai trebuie. ‎- Mulțumesc, dle comandant!
‎În cinstea dv. și a lui Lefèvre!
‎E bun.
‎Gata coșmarul!
‎Atac inamic!
‎- Pe poziții! ‎- Pe poziții!
‎Foc!
‎Grenade!
‎La atac!
‎Te rog! Nu!
‎Nu! Te rog! Nu!
‎Încetați focul!
‎E ora 11:00!
‎Încetați focul!
‎E ora 11:00!
‎BUNCĂRUL 2
‎O lumină! Aduceți o lumină, vă rog!
‎Ești teafăr, soldat?
‎Da.
‎Atunci, treci la adunat, te rog!
‎La scurt timp de la începerea ‎ostilităților, în octombrie 1914,
‎frontul de vest a rămas blocat ‎în lupta de tranșee.
‎Până la sfârșitul războiului, ‎în noiembrie 1918,
‎linia frontului abia s-a mișcat.
‎Aici au murit peste 3.000.000 de soldați,
‎adesea luptându-se ‎pentru câteva sute de metri de teren.
‎Aproape 17.000.000 de oameni
‎și-au pierdut viața ‎în Primul Război Mondial.
‎NIMIC NOU PE FRONTUL DE VEST
‎Subtitrarea: Crina Caliman