Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Hyökätkää!
Vauhtia! -Tikapuille!
Ulos!
Heinrich! Rynnäkköön!
Tikkaille!
Käskystäni! -Hans.
Hyökätkää!
Rynnäkköön!
Hans.
-Vauhtia, Heinrich!
Hyökätkää!
Liikettä!
Vauhtia!
Suojautukaa!
Heinrich!
LÄNSIRINTAMALTA EI MITÄÄN UUTTA
POHJOIS-SAKSA KEVÄT 1917
KOLMAS SOTAVUOSI
Paul! -Paul!
No? Miten kävi?
Entä mitä nyt? -En tiedä.
Kaikkihan lähtevät. -Hän tietää.
Jäätkö kotiin? -Jäisitkö äidin helmoihin?
Minä allekirjoitan sen.
Vanhempien pitää allekirjoittaa. -Anna tänne.
Ei se toimi. Hän jää kiinni. -Miten?
Ovatko he muka isän kirjekavereita?
Anna kynä. -Ei ole.
Ludwig. -Hän pieksee sinut.
Onko parempaa ajatusta? En jää ainoana tänne.
Kyllä vain.
Onnitteluni, sotamies Bäumer. Pääsette rintamalle.
Olen kuollut mies.
Seisotte olemassaolon kynnyksellä.
Muistakaa tämä hetki!
Tämä on tärkeä hetki.
Arvonne punnitaan päätöksenne mukaan.
Olette Saksan rautainen nuoriso!
Ystäväni, on onni elää suurina aikoina.
Tekonne ovat kuin vesi, joka ruokkii vahvaa ja jaloa juurta.
Kuunnelkaa, Leinemann! Keisari tarvitsee sotilaita, ei lapsia.
Näen varmasti monet teistä pian.
Palaatte miekat kunnialla huotrissaan.
Rintamuksissanne komeilevat rautaristit.
Mutta muistakaa tämä:
Epäily saattaa vallata mielen pimeimpänä hetkenä,
kun odotatte hyökkäystä.
Nyt ei ole mielen heikkouden aika!
Epäröinti ja päättämättömyys ovat maanpetoksia!
Moderni sodankäynti on kuin shakkipeliä.
Kyse ei ole yksilöstä, vaan kokonaisuudesta.
Todistatte arvonne murtamalla vihollisen linjat Flanderissa.
Ja vain muutama viikko myöhemmin marssitte Pariisiin!
Kyllä!
Tulevaisuutemme, Saksan tulevaisuus,
on suurimman sukupolven käsissä.
Te olette se sukupolvi!
Taisteluun siis! Keisarin, Jumalan ja isänmaan puolesta!
Kyllä!
Bravo! -Kyllä!
Seuraava. -Seuraava.
Bäumer, Paul. Wiesengrund 53. Syntynyt 18. marraskuuta 1899.
Onko oikein? -On, herra upseeri.
Paul.
Isäsi voi olla ylpeä sinusta. -Aivan.
Onko kaikki hyvin?
On. Haluaisin jo lähteä.
Menehän nyt.
Anteeksi. Tämä on jonkun toisen.
Varmaankin liian pieni hänelle. Sellaista sattuu.
Tässä. Kaikkea hyvää.
Kiitos.
Tämä on kuin tehty minulle.
Ludwig, tuleeko sinusta naistenmetsästäjä? -Tulee.
Kunhan et ammu meitä.
Tyttö, rakastan mä sinua
Mutten voi nyt kosia
Oota vielä vuosi Sitten on sun vuorosi…
Ei hän odota, Franz.
Hän ei odota.
Senkin naistenmies.
Ota kuppi teetä Sokeria ja kahvia
Ja lasi viiniä
Tyttö, rakastan mä sinua
Mutten voi nyt kosia
Oota vielä vuosi Sitten on sun vuorosi
LA MALMAISON, POHJOIS-RANSKA 25 KM LÄNSIRINTAMALLE
Mikä on nimenne? -Albert Kropp, herra luutnantti.
Tykkäättekö luntuista, Kropp?
Tykkäättekö likaisista luntuista?
En, herra luutnantti. -Miksi makaatte sellaisen kanssa?
Vartiovuoro aamukolmelta.
Taistelette paskaisessa paikassa.
Se on paras tehdä puhtaalla kiväärillä.
Hemmotelkaa sitä. Rakastakaa sitä.
Pitäkää se puhtaana kuin Pyhän neitsyen reidet.
Ymmärrättekö? -Kyllä, herra luutnantti.
Tervetuloa 78. jalkaväkirykmenttiin.
Olemme länsirintamalla.
Tervetuloa Pariisiin!
Mitä tämä on? Komppaniaa odotetaan rintamalle kuudeksi.
Voitte mennä jalan. Tarvitsemme rekat.
Käskyjeni mukaan… -Työntäkää käskyt perseeseen.
Täällä on 40 miestä kuoleman kielissä. Ulos ja heti.
Kaikki ulos!
Vauhtia.
Kuulitte käskyn.
Vauhtia. Ei maleksita.
Vauhtia!
Franz Müller, vai mitä? -Kyllä.
Pääesikunta haluaa, että elätte vähintään kuusi viikkoa.
Haluatteko elää? -Haluan, herra luutnantti.
Pankaa sitten töppöstä toisen eteen!
Kuulitteko? -Kuulin.
Vauhtia!
Ei tänne tultu teetä juomaan!
Kaasua!
Kaasunaamarit päälle!
Hyvät herrat, tuo oli paksukainen.
Jos ranskalaiset osaisivat tähdätä, meitä kaavittaisiin lusikalla tiestä.
Mutta yksi asia on varma.
Paksukaisissa ei ole kaasua.
Katse eteen!
Oletteko kuuro? -En, herra luutnantti.
Yritin vain pukea naamarini.
Kuolette lähes varmasti ennen aamunkoittoa.
Syökää edes jotain.
Huomio! Kaasunaamarit pois!
Kaasunaamarit pois!
Ette te. Pidätte sitä vartiovuoroon asti.
Yhdessä tuon luupään kanssa.
Jonoon! Liikkeelle!
Pysykää yhdessä, ja pitäkää vauhtia!
Vauhtia!
Paul, anna reppusi minulle. Kannat minun reppuni ensi kerralla.
Onnitteluni, sotilaat.
Tämä on uusi kotinne. Kypärät pois!
Miehet taisivat nauttia poissaolostani.
Meitä pommitettiin koko yö. Hermot ovat riekaleina.
Kuivat saappaat ovat hyvä lääke.
Haluatteko, että hukumme?
Tarttukaa toimeen! Juoksuhauta kuivaksi.
Mitä jahkailette, Bäumer?
Miksette tartu toimeen?
Jos koiralle heittää luun,
se nappaa sen aina.
Jos ihmiselle antaa valtaa,
hän muuttuu pedoksi.
Juo.
Katczinsky, tule auttamaan.
Illalla alkaa löylytys.
Anteeksi.
Ei se mitään.
En kuvitellut tällaista. -Suu kiinni, Ludwig.
Käteni ovat täysin kohmeessa.
Työnnä kädet kalsareihin. Niin minä teen.
Auttaako tuo ampumaan paremmin?
Kuulitko tuon? -Minkä?
Tuon äänen. -Ei siellä ole mitään.
Ensimmäiset ranskalaisemme. -Älä intoile.
Nyt kuulin.
Kuka siellä?
Hei.
Näyttäytykää!
Ei!
Minuun osui!
Ei. Paul. -Mitä nyt?
Voi ei.
Mikä hätänä?
Minua ammuttiin.
He näkivät aseen välähdyksen.
Pitäkää päät alhaalla.
Siirtykää 10 metriä vasempaan, jos ette halua kuulaa kalloon.
Ampukaa ja siirtykää. Ymmärrättekö?
Kyllä.
Tule.
Suojautukaa!
Tulkaa tänne.
Bäumer, Kropp! Nopeasti tänne.
Bunkkeriin!
Sisään!
"Katso, mitä syöt." Niin äiti varoitti.
Pysytäänhän me yhdessä? -Pysytään.
En pysty tähän. Haluan kotiin.
Liikkuvaa sulkutulta.
Mitä?
Pommitus siirtyy muutaman minuutin välein.
Jalkaväki etenee aivan sen perässä.
Mitä se tarkoittaa?
He tulevat.
Minne olet menossa? -Palaan pian.
Pommitus loppuu pian.
Anna minun mennä. -Rauhoitu.
Haluan pois täältä. -Rauhoitu!
Rauhoitu.
Ei!
Ulos täältä!
Vauhtia! Ulos.
Kaikki ulos!
Tuo on Paul.
Albert! Löysimme Paulin!
Palkki pitää siirtää.
Paul.
Oletko kunnossa?
Onko kaikki hyvin?
Paul. Minä autan sinua.
Tähän näin.
Oletko loukkaantunut? -Paul, mihin osui?
Kuuletko? -Kropp, apua tänne!
Nähdään. -Nähdään, Paul.
Liikettä, Katczinsky.
Oletteko loukkaantunut?
En. -Keräilemään sitten.
Hemmetti.
Ahkeruus palkitaan.
Pitäkää kiirettä! Ei tässä ole koko päivää.
18 KUUKAUTTA MYÖHEMMIN
Albrecht, Karl. Diepholz. 14. syyskuuta 1898.
Blumenthal, Samuel.
Dresden, 6. marraskuuta 1900.
Eilen oli hänen syntymäpäivänsä.
Von Gallwitz, Gustav.
Osnabrück, 20. kesäkuuta 1899.
Götz Lüttwitz… -Riittää.
SAKSAN PÄÄESIKUNTA 7. MARRASKUUTA 1918
Herra Erzberger.
Olkoon Jumala kanssamme.
Taas yli 40 000 kaatunutta muutaman viikon sisään.
Sen pitäisi vakuuttaa esikunta.
Herrat tietävät, että tämä on loppu.
Tiedämme sen kaikki.
Herra sotamarsalkka.
CHAMPAGNE, RANSKA MIEHITETTY ALUE
Kiitos. -Olkaa hyvä.
Tätä menoa Ranskan valloitus kestää 180 vuotta.
Laskin sen.
Älä jää kiinni, Kat.
En tietenkään.
Kuuntele.
Kannattaako tuon takia kuolla?
Nälkäisenä kannattaa.
Kat.
Kat!
Juokse!
Saastainen saku!
Juokse!
Olette sankareita.
Sulje ovi, etteivät muut haista.
Tunnussana.
En muista. -Käytä preussilaisia aivojasi.
Valppaat silmät, pitkät kynnet.
Suu auki, hanhi sisään. -Hanhea hanhesta, Franzilta Franzille.
Anna siipi. -Voin ottaa loput.
Suuhun vain.
Senkin sokea kana. -Lepäilemme tykkitulen alla.
Voi luoja. En unohda tätä koskaan.
Maistuuko?
Kyllä maistuu.
Entä sinulle? -Todella hyvää.
Mitä sanot, Paul? -Hyvää.
Elämä on lyhyt.
Missä Emil on?
Emil, tuo kahvi ja kaviaari! -Tarvitsen myös jalkakylvyn.
Kat. -Mitä?
Sinä hanhen veit Heti takas tuo
Metsästäjä sinut saapi…
Maanviljelijä!
Viljelijä sinut saapi Kiväärillä ampuupi…
Lopulta Tjaden sanoi:
"Aina puhutaan rististä. Isäpä oli timpuri Nasaretissa."
"Ihanko timpuri Nasaretissa?" kysyi opettaja. "Tarkistapa asia kotona."
Aamulla Tjaden ryntäsi luokkaan ja hihkaisi:
"Ei isä ollutkaan timpuri Nasaretissa.
Hänellä oli tippuri lasaretissa."
Katsokaa.
Tervehdys!
Tulkaa tänne!
Tuoretta patonkia!
Teille!
Makkaraa, rakas! Paljon rakkautta!
Minne sinä menet, Franz?
Ota minut mukaan. -Tule!
Katsokaa. Hän nolaa itsensä.
Olette kovin kaunis, kultaseni.
Franz!
Laiha tummatukkainen on minun!
Minne hän menee?
Franz.
Näkemiin!
Näkemiin, ystävät!
Perhana.
Arvatkaa, mitä tekisin, jos tämä olisi ohi?
Ei tämä ole ohi. -Mutta jos olisi.
Muijia riittäisi taas. -Juuri niin.
En pitäisi housuja kahdeksaan päivään.
Pitäisi antaa piiskaa, kun puhut tuollaisia.
Entä sinä, Paul?
En keksi mitään.
Minä jäisin armeijaan. -Olet hullu, Tjaden.
Oletko kaivanut turvetta? Kokeilisit joskus.
On tässä juoksuhautoja kaivettu.
Turve vie enemmän aikaa, eikä siinä voi luistaa yhtään.
Rauhan aikaan armeijassa on hyvä olla.
Ruoan saa joka aamu, ja sänkykin on talon puolesta.
Puhtaat lakanat joka viikko.
Sitten…
Sitten pääsee aliupseeriksi.
Kuvitelkaa minut kyläpoliisin hommiin.
Konjakki yhdeltä, tuoppi toiselta. Kaikki haluavat kyläpoliisin kaveriksi.
Tuossa on vain yksi vika.
Mikä?
Ei sinusta tule aliupseeria.
Typerä puheenaihe. Ei se muuta mitään.
Kat! -Täällä!
"Pullukkani.
Pyysit ruokapakettia.
Lähetin neljä makkaraa sekä laardia,
muutaman kakkusen,
hapankaalia ja bockwurstia, ja yhden…
Yhden hingfong-tinktuurapullon sokeripalojen kera.
Muutaman munan ja luumuhilloa.
Älä syö kaikkea kerralla. En halua lähettää heti lisää.
Äläkä jaa ruokia muille.
Pullukkani, on pakko kysyä jotain.
Paljonko rahaa olet säästänyt?
Voitko lähettää osan kotiin?
Sanotaan, että sota on pian ohi. Olisi hyvä saada vähän säästöön.
Nyt varmaan ajattelet, että onpa eukko röyhkeä.
Ei se mitään.
En vain koskaan saa tarpeekseni.
Omistaminen on minun mottoni.
Älä mene kaatumaan viime metreillä.
Karl Lemmer on jo sairaalassa idässä.
Vatsaongelmia. Hän oli rintamalla tuskin kolmea viikkoa.
Etkö sinäkin pääsisi pois reuman takia?
Etkö ole jo tehnyt osasi?"
Kunpa hän näkisi sinut siinä sikarisi kanssa.
"Sunnuntaina käyn…
Sunnuntaina käyn pikkuisemme haudalla.
Aion lukea hänelle. Hän niin piti siitä.
Ensi vuonna voimme juhlia hänen 10. syntymäpäiväänsä.
Siinä olikin jo kaikki.
Suukkoja vaimoltasi.
Näkemiin."
En tiennyt.
Voi, Paul.
Miten meidän käy?
Palaamme kotiin.
Entiseen elämään.
Ja meiltä kysellään vain lähitaisteluista.
Olemme kuin matkustajia toisesta ajasta.
Mietin,
enkö mieluummin istuisi nuotiolla sinun, Tjadenin, Kroppin -
ja Müllerin kanssa.
Söisimme perunoita.
Kuorineen.
Niin.
Minulla on tylsää.
Milloin marssimme taas?
Milloin lähdemme?
Franz.
Niin?
Lähdemme huomenna kuudelta etsimään jotain nuoria.
Mitä tapahtui?
Kokonaisen komppanian piti saapua tänään.
Miten meni?
Hienosti. -Niinkö?
Niin.
Tässä.
Haista.
Mikä hänen nimensä on? -Eloise.
Eloise.
Hänen ihonsa oli valkoinen kuin maito.
Ja hänen rintansa…
Anna minun haistaa.
Albert.
Anna se tänne, Kropp. -Tässä.
Johan nyt. -Tjaden.
Tällaisella tytöllä ei ole likaa kynsien alla.
Ei niin. -Korkeintaan hiekanjyviä rannalta.
Tjaden.
Anna se takaisin. -Hän kylpee kahdesti päivässä.
Tjaden.
Ole kiltti. Se on minun.
Tjaden! -Se on minun nyt.
Aikamoinen räjähdys.
Miinanheitin.
Räjäytti univormunkin päältä.
Onko hän niitä kadonneita?
He katosivat vasta eilen. -Tuo on roikkunut kauemmin.
Totta.
Älkää jääkö miettimään.
Keitä me etsimme? -Kuuttakymmentä alokasta.
Lanttuleipää aamupalaksi. Lanttuleipää lounaaksi.
Aina vain lanttuleipää. Minulle riitti.
Kertokaa, kun löydätte heidät. Minä jään tähän.
Kaasua.
Täällä oli kaasua.
Noin.
Päivää, rouva.
Olen Kropp.
Entä sinä?
Haluaisitko…
Haluaisitko lähteä mukaani?
Ilman muuta.
Kat.
Helvetti.
Hemmetin kakarat. -Niinpä.
He riisuivat naamarit liian aikaisin.
Saksa on pian tyhjä.
COMPIÈGNE, RANSKA 8. MARRASKUUTA 1918
Herra kenraali.
Mitä uutta, Brixdorf?
Ranskalaiset painostavat.
Partiomme sieppasi viestin, jossa komennettiin divisioonia Latierreen.
Panssarivaunut ovat yhä jumissa Fernancourtissa.
Hyökkäys on odotettavissa.
Sosiaalidemokraatit tuhoavat ihmiskunnan.
Herra kenraali.
Lähetin juuri delegaation neuvottelemaan tulitauosta.
He aikovat myydä isänmaan.
Minun käskettiin sotia.
Kun käsky vielä pätee, aion taistella joka metristä.
Kestämme ja odotamme vahvistuksia. Uudet alokkaat ovat pian valmiita.
Ranskalaiset yrittävät pakottaa meidät hyväksymään surkeat ehtonsa.
Minä en antaudu.
Meidän on iskettävä kaikin voimin.
Herra kenraali.
Mitä meihin tulee,
minun on vaadittava…
Meidän on vaadittava…
Jumalauta.
Helvetti.
Herra luutnantti.
Pakatkaa reppunne, viikatkaa vilttinne ja peskää pakkinne.
Koko rykmentti lähetetään eturintamalle. Kaikki kynnelle kykenevät tulevat mukaan.
Riviin! Ei tässä ole aikaa kammata häpykarvoja.
Taas mennään. -Minne?
Minnekö? Taisteluun.
Herra marsalkka odottaa teitä.
Palaan pian.
Oletko kade?
Tulin puheillenne siinä toivossa, että läsnäolomme suo tilaisuuden -
tauolle kaikissa sotatoimissa.
Ihmisyyden nimissä -
pyydän teitä suostumaan tulitaukoon neuvottelujen ajaksi,
jotta kansakuntamme säästyvät turhilta menetyksiltä.
Matthias Erzberger, Saksan valtuuskunnan johtaja.
Marsalkka Foch kysyy, mikä tuo herrat tänne.
Haluaisimme kuulla ehdotuksenne tulitauosta -
merellä, maalla ja ilmassa.
Minulla ei ole mitään ehdotuksia.
Mitä hän tarkoittaa?
Hän ei ehkä pidä siitä, miten esititte asian.
Aivan.
No niin.
Herra marsalkka, haluaisimme kuulla, mitkä ehdot…
Hän haluaa muodollisen pyynnön.
Herra marsalkka,
pyydän aselepoa.
Teillä on 72 tuntia aikaa hyväksyä ehtomme.
72 tuntiako? -Sota jatkuu, kunnes allekirjoitatte.
Herra marsalkka, älkää Luojan tähden odottako 72 tuntia.
Ihmisiä kuolee.
Allekirjoittakaa.
Tämä selvä.
Sotilaat liikkeelle.
Liikkeelle.
Vauhtia.
Liikkeelle.
Eteenpäin!
Vauhtia!
Eteenpäin!
Pysykää linjassa!
Jatkakaa!
Liikettä!
Mennään, Paul.
Ulos!
Tuli vapaa!
Alas!
Maahan!
Suojautukaa!
Häivytään!
Pysykää aloillanne!
Käsikranaatteja!
Tähdätkää telaketjuihin.
Menkää! Franz!
Seuratkaa häntä!
Franz!
Seuratkaa minua!
Franz!
Paul!
Paul.
Tulta!
Perääntykää!
Ei! Älkää ampuko!
Ei!
Älkää ampuko!
Albert.
-Mennään!
Tule!
Mennään!
Missä Franz on? Hukkasin Franzin!
Katczinsky! Ottakaa konekivääri ja perääntykää!
Kokoonnutaan Eguisacissa kaksi kilometriä koilliseen.
Kaipaan tovereitani, herra kersantti! -Ja minä kaipaan äitiäni!
Kranaatteja ja ammuksia! Mennään!
Tule, Paul!
Tämä ei ole neuvottelua, vaan sanelu.
Ehkä pitäisi palata puhumaan pääesikunnalle.
Mitä sillä saavutetaan?
Vaikka häviäisimme, lopputulos ei olisi tätä pahempi.
Paitsi satoja tuhansia kuolemia.
Elsass-Lothringen, Reinin miehitys, tykkejä, vetureita ja vaunuja.
Tämä on totaalinen antautuminen!
Eurooppaan saapuu 250 000 amerikkalaista joka kuukausi.
Marne, Cantigny ja Cambrai on menetetty.
Meidät erottaa tulitauosta vain väärä ylpeys.
On aika siivota sotku, jonka te ja kenraalinne aiheutitte.
Lähtekää, jos haluatte. Me jäämme tänne.
On talvi.
Junien ja varusteiden puutetta seuraa bolševikkien miehitys.
Miehet nääntyvät nälkään, kun he voisivat kuolla kunnialla.
Kunniallako?
Poikani kaatui sodassa. Tunteeko hän kunniaa?
Von Helldorf.
Tehkää kopiot ehdoista ja lähettäkää ne päämajaan.
Ilmoittakaa hallitukselle.
Aikaa on 72 tuntia.
Hidastelu aiheuttaa vain lisää kuolemaa.
Voimme rukoilla armoa, mutta sodan on loputtava tähän.
Perääntykää!
He vetäytyvät! Lisää tulta!
Lisää tulta!
Ole vaiti.
Suu kiinni.
Suu kiinni!
Ei.
Toveri.
Anteeksi.
Olen pahoillani.
DUVAL, GÉRARD TYPOGRAFI
Koti.
Vaimosi.
Minä lupaan.
Lupaan.
Milloin olette syntynyt?
Kesäkuussa vuonna 1877.
Kesän lapsi.
Aivan.
Mitä isänne tekee?
Sukuni omistaa verstaan Holsteinissa.
Minkälaisen?
Satulaverstaan.
Satulaverstas.
Satulat käyvät aina kaupan. Tulevaisuutenne on turvattu.
Olen onnekas.
No?
Odotatteko kotiin pääsyä?
Sitten kun meitä ei enää tarvita. -Odotan.
Minulle on töitä sodan jälkeen.
Verstas siirtyy minulle.
Onneksi olkoon.
Entä te?
Olen sotilas.
Isäni oli upseeri tässä rykmentissä.
Hän taisteli Bismarckin kolmessa voittoisassa sodassa.
Vuonna 1871 hän marssi Pariisiin ja palasi sankarina.
Synnyin liian myöhään.
Puoli vuosisataa ilman sotaa.
Mitä on sotilas ilman sotaa?
Olitteko läheinen isänne kanssa?
Lapsena ehkä.
Mies syntyy yksin, elää yksin -
ja kuolee yksin.
KEISARI LUOPUI VALLASTA
Sisään.
Von Helldorf. Mitä nyt? -Hindenburg.
Avatkaa se.
Hän kehottaa suostumaan.
Se on ohi!
Kun kolkuttaa luostarin ovelle, löytää vain varkaita ja huijareita.
Se on ohi. Paksukaiset tulivat järkiinsä.
He neuvottelevat. Pääsemme kotiin!
Missä sairastupa on?
Ei! -Kloroformia!
Bäumer.
Tjaden. -Bäumer.
Mitä tapahtui? Mihin sinua osui? -Polven yläpuolelle.
Luulen niin.
En tunne mitään.
Onko se paljon polven yläpuolella? En voi nostaa päätäni.
Ainakin kymmenen senttiä.
Pääset kotiin.
Luuletko niin? -Totta kai.
Miten minusta nyt tulee kyläpoliisi?
Hitto.
Voi tullakin.
Näet vielä.
En anna heidän amputoida.
En aio elää rampana.
Ei tarvitsekaan. Täällä on hoidettu pahempaakin.
Paul. Minun piti antaa sinulle jotain.
Kaatuiko hän?
Sinun on oltava vahva.
Sinä elät.
Ole kiitollinen meidänkin puolestamme.
Meidän, jotka emme selvinneet. -Ole vaiti. Et saa sanoa noin.
Vasta, kun kaikki ovat täällä. -Muut ovat sairaalassa tai haudassa.
Jaa ruoka. Se on jo valmista. -En voi.
Mikset, senkin pummi?
Ruokaa on 150 miestä varten. En jaa sitä vain 80 miehelle.
Oletko latvasta laho?
Laitoit ruoan 2. komppanialle. Me olemme 2. komppania!
Jaa ruoka! Siinä kaikki!
Kat!
-Paul!
Sinä elät.
Tjadeniin osui. Hän on kirkossa.
Viedään hänelle tupla-annos. -Kyllä. Tule.
Varovasti.
Ja toinen.
Luulin, että olit kuollut.
Kaikki kuolevat joskus.
Muttei viime metreillä.
Tapan sinut, jos kuolet ennen minua.
Tjaden.
Kat. -Kyllä.
Kat.
Toimme keittoa.
Toitteko ruokailuvälineetkin? -Kyllä toimme.
Hyvää ruokahalua.
Lopeta!
Tjaden, lopeta!
Tarvitsemme apua!
Miksi teit noin?
Miksi?
Tähän se jää, pojat.
Hän vuotaa kuiviin!
Tjaden.
Mitä nyt?
Hukkasin jotain.
Osaatko sinä ranskaa?
Äiti halusi minun oppivan ranskaa.
Ja soittamaan pianoa.
Hän ei halunnut minun sotivan.
"Se ei ole sinua varten. Kuolet vain saman tien."
Halusin näyttää, mihin pystyn.
Ja tässä sitä ollaan.
"Parissa viikossa Pariisiin."
Kahden vuoden kranaatteja ei karisteta niskasta.
Paul…
Haju seuraa meitä aina. -Riittää.
Ludwig on kuollut. Franz, Albert… -Mitä sillä on väliä?
He saivat rauhan. Me elämme.
Sota on kuin kuumetauti.
Kukaan ei halua sitä. Se vain tulee.
Emme halunneet me, eivätkä hekään. Nyt puoli maailmaa on mukana.
Jumala katsoo päältä tätä teurastusta.
Niin.
Mitä minä tiedän? En mitään.
Olen vain saapaspari ja kivääri.
Nuku jo. Meillä kävi tuuri. -Aivan.
Kat.
Mihin poikasi kuoli?
Isorokkoon.
Pelkään tulevaa.
Älä pelkää.
Henri.
Maistakaa.
Ovatko ne tuoreita?
Pyydän anteeksi. Eivät ole.
Herra marsalkka.
Kuuntelen.
Keisari on luopunut vallasta.
Sotilaat eivät tottele käskyjä, ja karkurit kulkevat maaseudulla.
Uusi hallitus tekee kaikkensa täyttääkseen vaatimukset,
mutta väestö on vailla omaa syytään nälänhädän ja anarkian kourissa.
Se on voitettujen, ei voittajien tauti. En pelkää sitä.
En suostu kompromisseihin.
Herra marsalkka, pyydän teitä.
Olkaa oikeudenmukainen. Muuten tätä rauhaa vihataan.
Oikeudenmukainen.
Puhutteko oikeudenmukaisuudesta?
Allekirjoittakaa.
Pöytäkirja näyttäköön, että aselepo astuu voimaan kuuden tunnin kuluttua,
11. kuun 11. päivän 11. tuntina.
Oikein hyvä.
Sota on ohi.
Mitä aiotte tehdä nyt?
Mitä näette tässä, Brixdorf?
Latierren tasangot. Eguisacin.
Minäkin näen ne.
Näen myös jänisten lailla pakenevat sotilaat.
Ranska paskoo päällemme Latierressa,
ja jossain kulkee juna hevosennussijoita myymässä isänmaatamme.
Käskekää kaikki sotilaat sisäpihalle.
Me hoidamme tämän paskan.
Viestintä vihollisen kanssa on kielletty.
Vihamielisyydet lopetetaan koko rintamalla tänään,
11. marraskuuta kello 11 aamulla.
Joukot eivät saa edetä tänään saavutetun linjan yli.
Mitä kello on?
Mikset nuku? -Kuuntele.
On hyvin hiljaista.
Olen tainnut kuuroutua.
He allekirjoittivat.
Sota on ohi.
Se on ohi.
Onko nälkä?
Minulla on.
Minne sinä menet? -Nopeasti, ennen kuin hän herää.
Mitä teet jouluna? -En tiedä.
Minä paistan hanhen punakaalin ja perunoiden kera.
Sitten sytytän kynttilät ja suutelen vaimoani.
Vaimoni on todella kaunis.
Onko? -On.
Miltä hän näyttää?
Pitkät, tummat kiharat hiukset.
Hän on pyöreä ja vahva.
Joulu.
Siihen on aikaa.
Ei ole. Se on ihan pian.
Haluamme toisen lapsen. Lapsia.
Joulu ilman lapsia ei ole mitään.
Kuule.
Tehdään jotain suurta, kun olemme taas kotona.
Me kaksi yhdessä.
Mitä?
Olen suutari. Korjaan kenkiä.
Sinä osaat lukea ja kirjoittaa. Olet ylioppilas.
Siitä ei ollut iloa.
Mitä me tekisimme?
Pohjaammeko yhdessä kenkiä?
Pilkkaatko minua?
En osaa lukea edes vaimon kirjeitä.
Jatkat yliopistoon.
Muuten ammun sinut tähän paikkaan.
Housut valuvat.
Löysät pois.
Sinun pitää syödä enemmän.
Kotona saamme syödä mitä haluamme.
Mitä vain.
Sinun vuorosi.
Jos viljelijä näkee minut, hän ampuu varmasti.
Varo koiraa. -Selvä.
Katso.
Herkullista.
Haluatko?
Helvetti.
Pysähdy!
Varas!
Kat! Juokse!
Paskiainen!
Helvetti.
Tapamme nämä paskiaiset vielä.
Hitto. Katso tätä. -Mitä nyt?
Kävikin tuuri. -Osuiko hän muniin?
Paina sitä. -Selvä.
Kaada kaikki.
Kaikki vain.
Nämä voi paistaa.
Turhaa touhua. Syödään ne heti.
Tätä parempaa ei ole.
Palaan pian.
Kat.
Mitä tapahtui?
Mennään.
Kuka ampui? -Maatilan pikku paskiainen.
Maanviljelijän poika.
Kat.
Kauhea sotku.
Kuinka iso?
Pikkusormen kokoinen. Vedän luodin ulos. -Ei, anna tupakka.
Lääkintämies hoitaa haavan.
Jouduin kouluun 7-vuotiaiden kanssa.
Minulla kasvoi jo parta.
Keksi sana,
joka rimmaa myssyn kanssa.
Mikään ei rimmaa sen kanssa.
Jumalauta.
Miksi nyt?
Pitää mennä. -Kyllä.
Mennään.
Jaksatko, Kat?
Pyssy.
Pyssy rimmaa myssyn kanssa.
Saat tehdä minulle uuden saapasparin. Jalat ovat verillä kävelystä.
Seis!
Pysähtykää!
Lääkintämies!
Turhaa vaivannäköä.
Hän on kuollut.
Se oli vain pieni haava.
Mustaa verta. Suoraan maksaan.
Sisäelimet myrkyttyivät.
Hän on tajuton.
Kuollut hän on.
Minä tiedän nämä asiat.
Mahdotonta. Puhuin hänen kanssaan.
Hän on tajuton.
Näetkö?
Huono tuuri. Näin lähellä loppua.
Liikettä, sotilas!
Kenraali lähettää meidät kotiin!
Pääsemme kotiin!
Liikettä!
Liikettä niveliin!
Huomio!
Sotilaat.
Seisomme tässä veljinä -
keskellä vihollisten merta.
Saksan sosiaalidemokraatit tekevät kansastamme puolustuskyvyttömän -
hyväksymällä petollisen aselevon.
Toverit.
Palaatte pian kotiin vanhempienne, vaimojenne ja lastenne luo.
Sota on ohi.
Vuosien uhrausten ja kärsimysten jälkeen saatte palkintonne.
Teitä ihaillaan saavutustenne vuoksi.
Mutta toverit,
palaatteko kotiin sotilaina ja sankareina -
vai pelkureina, jotka jänistivät viime hetkellä?
Sotilaat.
Iskemme kaikin voimin.
Latierre kuuluu Saksalle.
Otamme tasangon haltuumme ennen klo 11:tä ja lopetamme sodan voittoon!
Eteenpäin!
Jumala on kanssamme, niin kuin Hän oli isiemme kanssa.
Minä en palaa sotimaan.
Suu kiinni!
Tähdätkää!
Ei! -Tulta!
Komppania seis!
Kiväärit!
Pistimet!
Mitä kello on? -Viittätoista vaille.
Tämä oli Lefèvren.
Raukka säästi sen loppua varten.
Hän ei tarvitse tätä enää. -Kiitos.
Malja teille ja Lefèvrelle.
Hyvää.
Painajainen on ohi.
Vihollisen hyökkäys!
Asemiin! -Asemiin!
Tulta!
Kranaatteja!
Hyökätkää!
Ei!
Älä!
Tulitauko!
Kello on 11!
Tuli seis!
Kello on 11!
Oletteko kunnossa, sotilas?
Olen. -Tässä.
Alkakaa kerätä.
Pian sodan alettua lokakuussa 1914 länsirintama lukittui asemasotaan.
Sodan loputtua marraskuussa 1918 rintama oli lähes samoilla sijoilla.
Länsirintamalla kaatui yli kolme miljoonaa sotilasta,
usein vain muutaman sadan metrin tähden.
Ensimmäisessä maailmansodassa kuoli yhteensä lähes 17 miljoonaa ihmistä.
LÄNSIRINTAMALTA EI MITÄÄN UUTTA
Tekstitys: Aino Tolme