Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Angrib!
-Kom så derud! -Til stigerne!
Ud!
Heinrich, kom! Fremad! Kom så!
Til stigerne!
På min ordre!
-Fremad! -Hans?
Angrib! Kom så derud!
Kom så! Fremad!
Hans?
-Hans? -Kom, Heinrich! Kom så derud!
Angrib!
Afsted!
Kom så! Hurtigere!
Søg dækning!
Heinrich!
-Herover! -Heinrich!
INTET NYT FRA VESTFRONTEN
NORDTYSKLAND, FORÅRET 1917
KRIGENS TREDJE ÅR
-Paul. -Paul.
Paul! Hvad så?
-Nå? -Nej.
-Hvad nu? -Aner det ikke.
-Ved han, vi tager afsted? -Ja.
Bliver du hjemme?
Jøsses, hænger du i din mors skørter?
-Jeg skriver under. -Det skal være hans forældre.
Men det gjorde de ikke. Her.
-Det går ikke, de opdager det. -Hvordan det?
Er de pennevenner med hans far?
-Giv mig din fyldepen. -Jeg har ingen.
Ludwig.
Du får problemer. Han banker dig.
Har du en bedre idé? Jeg bliver ikke alene tilbage.
Ja!
Tillykke, menig Bäumer. De sidder foran.
Jeg er færdig.
De står her på selve eksistensens tærskel.
Kom dette øjeblik i hu!
Det er afgørende.
I de kommende år bliver I bedømt ud fra, hvad I turde blive til i dag.
Tysklands helteungdom.
Kære venner,
vi er heldige at leve i en stor tid.
Jeres gerninger vil være jorden,
der nærer en stærk og ædel rod.
Stå stille og hør efter, Leinemann!
Kejseren mangler soldater, ikke børn.
Jeg er sikker på, at de fleste af jer snart er hjemme igen.
Jeres sværd tilbage i skederne med ære.
Med Jernkorset fastgjort på jeres stolte bryst.
Men tag ikke fejl.
I de mørkeste timer, mens I venter på et angreb,
begynder I måske at tvivle.
Men det er ikke tid til sindets svaghed!
Enhver ubeslutsomhed,
enhver tøven er forræderi mod fædrelandet!
Moderne krigsførelse er som et skakspil.
Det handler aldrig om individet, men altid om helheden.
I skal vise jer værdige til at bære uniformen
og gennembryde fjendens front i Flandern.
Og så om et par uger
marcherer I endelig til Paris!
Ja!
Vores fremtid,
Tysklands fremtid,
er i hænderne på landets største generation.
Kære venner, det er jer!
Ja!
Derfor skal I i kamp!
For kejseren, Gud og fædrelandet!
Ja!
-Bravo! -Ja!
Næste.
Bäumer, Paul. Wiesengrund 53.
Født 18. november 1899.
-Korrekt? -Javel.
Paul?
Her. Din far kan være stolt af dig.
Ja.
Er alt i orden?
-Ja. Jeg glæder mig bare. -Afsted med dig.
Næste.
Undskyld mig.
Det er en andens.
Næste.
Ja. Den var nok for lille. Det sker hele tiden.
Her. Held og lykke.
Tak.
Åh, som skræddersyet.
Du, Ludwig, får du alle pigerne nu?
Ja.
Så længe du ikke skyder os.
Jeg elsker dig, min pi'
Men jeg kan endnu ikke fri
Vent endnu et år…
Hun venter ikke, Franz.
Nej.
Din skørtejæger.
Drik en kop te Sukker og kaffe til
Og et lille glas vin
Jeg elsker dig, min pi'
Men jeg kan endnu ikke fri
Vent endnu et år Da vort bryllup står
LA MALMAISON, NORDFRANKRIG 25 KM FRA VESTFRONTEN
-Hvad hedder De, soldat? -Albert Kropp, hr. løjtnant.
Kan De lide beskidte piger, Kropp?
Kan De lide beskidte piger?
Nej, hr. løjtnant.
Hvorfor ligger De så med en?
Vagttjeneste klokken tre.
De herrer, I skal kæmpe i et rottehul.
Og I bør gøre det med et rent G98.
I forkæler det.
I elsker det.
For fanden, I holder det så lydefrit som Jomfru Maria.
-Forstår vi hinanden? -Javel!
Velkommen til reserveinfanteriregiment 78.
Nu er vi på Vestfronten.
Velkommen til Paris!
Hvad er der sket?
Jeg må have kompagniet ved fronten kl. 18.
Gerne, men til fods. Vi skal bruge bilerne, løjtnant.
-Med al respekt, mine ordrer… -Dem kan De stikke skråt op.
Jeg har 40 døende mænd i mudderet.
Kom straks ud derfra.
Ud, allesammen!
Kom nu, gør det kvikt.
I hørte stabslægen.
Hurtigere, soldater. Fald ikke i søvn her!
Kom så!
-Franz Müller, ikke? -Jo.
Obersten forventer, De overlever mindst seks uger.
-Vil De overleve seks uger? -Javel.
Så kom videre, og hold op med at nøle!
-Forstået? -Javel.
Fart på.
Det er ikke teselskab!
Gas!
-Gas! -Gas!
Gas!
Gasmasker på!
Det var et ordentligt svin.
Kunne franskmændene sigte,
ville de skrabe os af vejen med en ske og begrave os i et kogekar.
Men én ting er så sikkert som amen i kirken.
Den slags indeholder ikke gas.
Se ligeud!
-Har De halm i ørerne? -Nej, hr. løjtnant.
Jeg prøvede bare at tage masken på.
De er helt sikkert død ved daggry.
De burde spise noget.
Hør efter! Gasmaskerne af!
Gasmaskerne af!
Ikke Dem.
Hold den på indtil Deres vagt i aften.
Sammen med tumpen der.
Fremad march!
Bliv sammen, og kom i gang!
Fart på!
Paul, kom. Giv mig dit tornyster.
Du kan bære mit næste gang.
Tillykke, soldater.
Det er jeres nye hjem.
Hjelme af!
Mændene har vist nydt mit fravær, Steinberger.
Vi var under trommeild hele natten. Nerver er flossede.
Tørre støvler er godt mod det.
Skal vi alle drukne?
Alle hjælper til. Tøm skyttegraven.
Hvad venter De på, Bäumer?
Hvorfor står I stadig her? Kom så…
Giv en hund et ben,
og den vil altid æde det.
Giv en mand magt…
…og han bliver et uhyre.
Tag en tår.
Katczinsky, kom herover. Hjælp til.
Vi bliver ramt hårdt i nat.
Undskyld.
Glem det.
-Det er ikke, som jeg forestillede mig. -Hold kæft, Ludwig.
Mine hænder. Jeg kan ikke mærke mine hænder.
Stik dem i underbukserne.
Det gør jeg.
Tror du, den skyder bedre nu?
-Hørte du det? -Hvad?
Den lyd. Hør.
Der er ingenting.
-Vores første franskmænd. -Slap af, lille Paul.
Jeg hørte det også.
Hvem er det?
Halløj.
Kom frem!
Nej!
Jeg er ramt!
-Nej. Paul! -Hvad sker der?
Åh nej!
Hvad er der?
De skød på mig.
De så din mundingsild.
Hold hovedet nede.
Medmindre I vil rammes igen, så flyt ti meter til venstre.
Skyd, og flyt jer. Skyd, og flyt jer. Forstået?
Ja.
Kom.
Søg dækning!
Herinde!
Bäumer, Kropp! Herind. Hurtigt.
Ind i bunkeren!
Ind!
"Pas på, hvad du spiser." Det sagde min mor.
-Vi holder sammen. Ikke? -Jo.
-Vi holder sammen. -Ja.
Jeg kan ikke det her, Paul.
Jeg vil hjem.
Krybende spærreild.
Hvad?
Med korte mellemrum bevæger artilleriets ild sig frem.
Og lige bag det
rykker infanteriet frem.
Hvad betyder det?
De kommer.
-Hvor skal du hen? -Jeg er straks tilbage.
Beskydningen ender snart.
-Nej. Lad mig gå. -Slap af.
-Slip mig ud. Jeg vil ud herfra. -Slap af!
Slap af.
Nej!
Ud!
Afsted! Ud.
Ud herfra!
Ud med jer, allesammen!
Paul. Det er Paul.
Albert!
Albert! Vi fandt Paul!
Vi må flytte bjælken.
Paul!
Er du okay?
Er alt i orden, Paul?
Kom nu, Paul. Kom nu.
Jeg hjælper dig.
Kom. Kom op. Sæt dig.
-Er du såret? -Fortsæt.
-Paul, er du såret? -Kan du høre mig?
-Kropp, vi har brug for hjælp her! -Vi ses, Paul.
Her er én til. Vi har brug for hjælp.
Katczinsky, kom videre!
Og Dem? Er De såret?
-Nej. -Så begynd at samle sammen.
Manner!
Hårdt arbejde lønner sig.
Kom nu! Fortsæt nu!
Vi har ikke hele dagen.
18 MÅNEDER SENERE
Albrecht, Karl. Diepholz.
Den 14. september 1898.
Blumenthal, Samuel.
Dresden, den 6. november 1900.
Han havde fødselsdag i går.
Von Gallwitz, Gustav.
Osnabrück, 20. juni '99.
Götz Lüttwitz…
Det rækker.
HÆRKOMMANDOEN, 7. NOVEMBER 1918
Hr. Erzberger.
Gud være med os.
Igen mere end 40.000 døde i de seneste uger alene.
Det burde overbevise generalstaben.
Jeg tror, de herrer ved, det er forbi.
Det ved vi alle.
Hr. generalfeltmarskal.
CHAMPAGNE, FRANKRIG DET BESATTE OMRÅDE
-Tak. -Javel.
Paul, med denne fart indtager vi Frankrig om 180 år.
Jeg har regnet på det.
Bliv ikke fanget, Kat.
Aldrig.
Hør lige.
Hvad synes du? Er det værd at dø for?
Ja, når man er sulten.
Kat?
-Løb! -Hov! Beskidte prøjser!
Løb!
I er helte.
Luk døren, ellers dufter de andre den.
Feltråb?
-Aner det ikke. Jeg har glemt alt. -Brug den preussiske hjerne.
-Åbne øjne, lange fingre. -Præcis.
Åbn munden, gåsen ind!
Et stykke gås fra gåsen. Fra Franz til Franz.
-Jeg vil have vingen. -Skal jeg dele? Jeg tager resten.
Ind med det!
Kom her, din blinde høne. Frømund…
-Hvil i fred under trommeild. -Du godeste.
Jeg glemmer aldrig det her.
Smager det godt?
Ja.
-Og dig? -Ja, så godt.
-Er du okay, Paul? -Helt fint, Kat.
Livet er kort.
Hvor er Emil?
Emil, kom med kaffe og kaviar!
Og fodbad. Jeg har brug for et fodbad.
-Kat? -Ja?
Du har stjålet gåsen Giv den tilbage
-Ellers kommer jægeren… -Bonden!
Bonden! Ja!
Ellers kommer bonden Med sit gevær…
Tjaden siger stille:
"Jeg hører kun om kors.
Min far var general i Nazaret."
"General i Nazaret?" siger lærerinden.
"Det har jeg aldrig hørt om. Tjaden, gå hjem og tjek, ikke?"
Næste morgen løber Tjaden ind i klasseværelset og siger:
"Undskyld. Min far var ikke general i Nazaret.
Min far havde gonorré i et lazaret."
Se!
Halløj. Hej!
Kom her!
Frisk baguette!
Til dig!
Leverpølse, skatter!
Masser af kærlighed!
Du, Franz. Hvor skal du hen?
-Tag mig med. -Så kom!
Se!
Han gør sig til grin.
Oh la la. Du er meget smuk, min skat.
Franz!
Den tynde, mørkhårede er min!
Hvor skal han hen?
Franz?
Farvel.
Farvel, venner!
For pokker.
Ved du, hvad jeg ville gøre, hvis det var ovre?
-Det er ikke ovre. -Men hvis det var.
-Der ville være piger igen. -Ja.
Jeg ville ikke have bukser på i en uge.
Jeg burde give dig en lussing for at tale sådan.
Og dig, Paul?
Jeg kan ikke finde på noget.
-Jeg ville bo hos preusserne. -Du er skør, Tjaden.
Har du nogensinde gravet tørv?
-Prøv det. -Det kan ikke være værre end skyttegrave.
Det tager længere end skyttegrave. Og man kan ikke slippe udenom.
I hæren har du ingen bekymringer i fredstid.
Hver morgen er din mad klar, ellers klager du.
Du har en god seng.
Frisk sengetøj hver uge.
Og så…
Så bliver du underofficer.
Forestil dig mig, en gendarm.
En cognac her, en øl der…
Alle vil være venner med en gendarm. Alle.
Der er bare en hage, Tjaden.
Hvad er det?
Du bliver aldrig underofficer.
Det var også et dumt spørgsmål.
Det ændrer ikke noget.
-Kat! -Her!
"Min lille tyksak.
Du bad om en madpakke.
Fire gange pølser og svinefedt er på vej…
Et par kager,
surkål og bockwurst,
Og en…
Hing… Hingfong med hugget sukker.
Nogle æg og et glas blommemarmelade.
Spis det ikke på én gang. Jeg sender ikke straks mere.
Del heller ikke med dine kammerater.
Kære tyksak,
jeg må spørge dig om noget.
Hvor mange penge har du sparet op?
Kan du sende nogle hjem?
De siger, krigen snart er overstået,
så det er godt at have lidt på kistebunden.
Nu vil du tænke:
'Konen er ikke så lidt fræk.'
Jeg bærer ikke nag.
Du kender mig. Jeg kan aldrig få nok.
Ræk fanden en lillefinger, og han tager hele hånden.
Så kreper ikke på vej hjem.
Karl Lemmer er allerede indlagt i øst.
Noget med maven. Han var derude i knap tre uger.
Kan du ikke også gå fri med din gigt?
Har du ikke gjort dit?"
Kunne hun bare se dig nu, sidde her med din cigar.
"På søndag besøger jeg vor…
På søndag besøger jeg vores lille drengs grav.
Jeg læser for ham. Det holdt han altid af.
Næste år fejrer vi hans tiårs fødselsdag sammen.
Det var alt, jeg havde at sige.
Kys fra din kone.
Farvel."
Det anede jeg ikke.
Åh, Paul.
Hvad skal der ske?
Vi kommer hjem en dag…
Hjem til vores gamle liv.
Og de vil bare vide, om vi var i nærkamp.
Vi går rundt som rejsende i fortiden.
Jeg spørger mig selv…
…om jeg ikke hellere vil sidde med dig,
Tjaden, Kropp
og Müller ved bålet
og spise stegte kartofler med skrællen på.
Ja.
Jeg keder mig.
Hvornår skal vi videre?
Franz?
Ja?
Vi skal afsted kl. seks i morgen. For at lede efter nogle knægte.
Hvad sker der?
De skulle være ankommet i dag.
Et helt kompagni.
Hvordan var det?
-Dejligt. -Ja?
Ja.
Her.
Duft.
-Hvad hedder hun? -Eloise.
Eloise.
Hendes hud… Hvid som mælk.
Og hendes bryster…
Du.
Jeg vil også dufte.
Albert.
-Kropp! Giv mig det. -Her.
-Jøsses. -Tjaden.
En pige som hende har aldrig jord under neglene.
-Nej. -Højst lidt sand fra stranden.
Tjaden.
-Aflever det. -Hun bader sikkert to gange dagligt.
Tjaden.
Kom nu. Det er mit.
-Tjaden! -Det er mit.
-Det var noget af en eksplosion. -Mortergranat.
Den blæste uniformen af ham.
-Er han en af dem, vi leder efter? -Nej, de har kun været væk siden i går.
-Han har været der nogen tid. -Virkelig?
Bliv nu ikke bløde.
-Hvor mange leder vi efter? -Tres unge rekrutter.
Kålrabibrød til morgenmad.
Kålrabibrød til frokost.
Kålrabibrød hele tiden. Jeg har fået nok.
Kald, når I finder dem. Jeg går ikke et skridt mere.
Gas.
Her var gas.
Ja.
Goddag, frue.
Jeg er Kropp.
Og dig?
Vil du…
Vil du med mig?
Intet problem.
Kat.
Kat!
Pis!
-Forbandede knægte. -Ja.
De tog deres masker af for tidligt.
Snart er der ingen tyskere mere.
COMPIÈGNE, FRANKRIG 8. NOVEMBER 1918
Hr. general.
-Hvad er det seneste nyt, Brixdorf? -Franskmændene lægger pres på.
I morges opsnappede vi ordrer, der kalder hele divisioner til Latierre.
En kampvognsflåde sidder fast ved Fernancourt.
Vi må forberede os på et angreb.
Socialdemokraterne bliver menneskehedens endeligt.
Hr. general?
Jeg har lige sendt en tysk delegation til Compiègne
for at forhandle våbenhvile.
De her mennesker sælger vores fædreland.
Min ordre er krig.
Og så længe det er tilfældet, kæmper jeg med næb og klør.
Vi må være stærke og vente på nye tropper.
Om et par måneder er de nye rekrutter klar.
Franskmændene forsøger at påtvinge os deres lortebetingelser.
Jeg overgiver mig ikke.
Vi må slå til nu med al vor magt.
Hr. general.
Hvad angår os,
må jeg insistere…
Vi må insistere…
For Guds skyld.
Pis!
Hr. løjtnant.
Soldater, pak jeres tornystre,
rul jeres sengetøj og vask jeres kogekar.
Hele regimentet bliver sendt til frontlinjen.
Alle, der kan stå på to ben, kommer med.
Kom så op, for fanden!
Tror I, franskmændene venter på, at I kæmmer jeres pubeshår?
På den igen.
Hvorhen?
Hvorhen? I kamp.
Monsieur le Maréchal venter Dem.
Jeg er straks tilbage.
Jaloux?
Jeg står foran jer i håb om,
at I vil se vores tilstedeværelse som en mulighed
for at ende alle fjendtligheder.
I menneskehedens navn
beder jeg om en øjeblikkelig våbenhvile,
så længe vores forhandlinger pågår
for at skåne vores lande for unødige tab.
Matthias Erzberger, leder af den tyske delegation.
Marskal Foch spørger, hvad der bringer Dem hid?
Vi ønsker Deres forslag
til en endelig våbenhvile til lands, til vands og i luften.
Jeg har ingen forslag til Dem.
Hvad mener han?
Han brød sig vist ikke om Deres formulering.
Ja.
Godt så…
Hr. Marskal.
Vi vil gerne kende betingelserne…
Han vil have, De beder om det.
Monsieur le Maréchal,
jeg beder Dem om våbenhvile.
De har 72 timer til at acceptere vores ufravigelige betingelser.
-72 timer? -Krigen fortsætter, til De skriver under.
Monsieur le Maréchal,
i Guds navn, vent ikke 72 timer.
Folk dør derude.
Så skriv under.
Modtaget.
Soldater, march.
March, soldater.
Soldater, march.
Kom så. Ud herfra!
March, soldater.
March.
Soldater, march.
March, soldater. Ud herfra.
Fremad!
-Hurtigere. -Javel!
Fremad, mænd!
Kom så!
Hold formationen!
Fortsæt!
Kom så!
Kom så, Paul. Kom. Paul!
Tilbage!
For fanden, nej!
Ud herfra!
-Hurtigt. -Kom så!
Op ad stigen!
Ilden fri!
I dækning.
Gå i dækning!
Søg dækning.
Ud herfra!
Bliv, hvor I er, og hold sammen.
Giv ikke op, mænd!
Giv ikke op!
Håndgranat!
Sigt efter larvefødderne, når de er over os.
Kom så, mænd. Kom nu! Franz!
Franz!
Efter ham!
Franz!
Kom. Følg mig!
Franz!
Paul!
Fremad!
Paul.
Paul!
Ilden fri!
Tilbage!
Nej, skyd ikke! Nej!
Nej!
Skyd ikke!
Albert.
-Albert. -Kom så!
Kom så!
Fortsæt!
Hvor er Franz?
Jeg mistede Franz!
Katczinsky! Sikr maskingeværet, og træk dig!
Vi omgrupperer i Eguisac, to kilometer mod nordøst!
Jeg savner mine kammerater!
Jeg savner min mor!
Granater! Ammunition! Kom så!
Paul, kom nu!
Det er ikke forhandlinger, men et diktat.
Måske skulle vi konsultere generalstaben i Spa.
Og hvad vil De opnå med det?
Selv hvis vi taber, er vi ikke værre stillet, end hvis vi overgiver os.
Udover hundredtusinder flere døde.
Alsace-Lorraine, besættelsen af Rhinen, kanoner, lokomotiver, vogne…
Dette er fuldstændig overgivelse!
Hver måned lander 250.000 amerikanere i Europa.
Marne, Cantigny, Cambrai. Alle tabt.
Falsk stolthed adskiller os fra en våbenhvile.
Vi må håndtere rodet, De og hærførerne har bragt os i.
Men værsågod at gå, hvis De foretrækker det.
Vi bliver her.
Det er vinter.
Uden tog og proviant vil bolsjevikkerne løbe os over ende.
Mændene vil sulte på vej hjem
i stedet for at dø med ære på slagmarken.
Med ære?
Min søn faldt i krigen. Hvor er hans ære?
Von Helldorf.
Hent kopier af de allieredes krav og telegrafér dem til hovedkvarteret.
De må informere regeringen.
Vi har 72 timer.
Hvert minut, vi spilder med snak, dør endnu en soldat.
Lad os bede om nåde,
men lad os for Guds skyld slutte fred.
Tilbage!
De trækker sig tilbage! Afgiv mere ild!
Mere ild.
Vær stille!
Hold mund!
Nej.
Kammerat.
Undskyld.
Undskyld. Undskyld.
DUVAL, GÉRARD TYPOGRAF
Hjem…
Din kone…
Jeg lover.
Jeg lover…
Hvornår er De født, Brixdorf?
I 1877, juni.
Et sommerbarn.
Ja.
Hvad laver Deres far?
Min familie ejer et værksted i Holstein.
Hvilken slags?
Saddelmageri, hr. general.
Saddelmageri.
Det er der altid salg i. Deres fremtid er sikret.
Jeg er meget heldig.
Og? Glæder De Dem til at komme hjem?
-Når der ikke længere er brug for os her. -Ja.
Der venter mig et job efter krigen.
Jeg overtager forretningen.
Tillykke.
Hvad med Dem?
Jeg er soldat.
Min far var officer i dette regiment.
Han kæmpede i de tre krige under Bismarck.
Han vandt alle tre.
I 1871 marcherede han mod Paris
og vendte hjem som en helt.
Jeg er født for sent, Brixdorf.
Et halvt århundrede uden krig.
Hvad er en soldat uden krig?
Stod De Deres far nær?
Måske som barn.
En mand fødes alene,
han lever alene,
og han dør alene.
KEJSEREN ER ABDICERET
Kom ind.
-Von Helldorf. Hvad er der? -Hindenburg.
Åbn det nu.
Han beder os underskrive.
Det er slut!
Hvis du banker på klostrets dør,
finder du kun tyve og slyngler.
Det er slut. De fede svin har endelig indset det.
De forhandler endelig. Vi skal snart hjem, soldat!
Hvor er lazarettet?
-Nej! -Kloroformér nu den mand!
Bäumer.
-Tjaden. -Bäumer.
Hvad skete der? Hvor er du ramt?
Over knæet,
tror jeg.
Jeg kan intet mærke.
Hvor langt over sidder det?
Jeg kan ikke løfte hovedet.
Ti centimeter, mindst.
Du skal hjem.
-Tror du det? -Helt sikkert.
Hvordan kan jeg være gendarm sådan her?
For fanden da.
Det kan du stadig.
Du får se.
Jeg lader dem ikke amputere.
Jeg vil ikke leve som krøbling.
Det skal du ikke.
De har lappet langt værre end det her.
Åh, lille Paul.
Jeg skal give dig noget.
Er han død?
Du må være tapper nu.
Du lever.
Du må være taknemmelig.
For os, der ikke klarede den.
Vær stille.
Hør efter. Det må du ikke sige. Ikke dig.
Det kunne du lide. Ikke før alle er her…
Resten er på lazaret eller i massegrave.
-Øs op. Det er færdigt. -Det kan jeg ikke.
Hvorfor ikke?
Jeg har lavet til 150. Jeg kan ikke servere 80 mand mad til 150.
Er du dum eller hvad?
Du har fået forsyninger til 2. kompagni.
-Vi er 2. kompagni. -Ja!
Så øs op! Punktum!
Kat!
-Kat! -Paul.
Kat!
-Paul! -Kat, du er i live.
Du er i live.
Paul.
Tjaden er ramt.
Han er i kirken.
Vi giver ham dobbelt portion.
Ja. Kom.
Forsigtigt.
En mere.
Jeg troede, du var død.
-På et tidspunkt dør vi alle. -Men ikke lige før målet.
Dør du før mig, dræber jeg dig.
Tjaden.
-Kat? -Ja.
Kat.
Vi har suppe med.
Har du bestik med?
Ja, vi har også bestik med.
Velbekomme.
Nej, stop, Tjaden!
Tjaden, stop!
Vi har brug for hjælp!
Hvorfor gjorde du det? Hvorfor?
Det er forbi, drenge.
Han forbløder!
Tjaden.
Hvad er der?
Jeg har mistet noget.
Kat, taler du fransk?
S’il vous plaît.
Min mor ønskede, at jeg lærte fransk.
Og spille klaver.
Hun ønskede ikke, jeg gik i krig.
"Det er ikke dig," sagde hun altid. "Du dør på ingen tid."
-Jeg ville vise dem, at jeg kunne. -Og se, hvor vi er nu.
"Om et par uger er vi i Paris."
Jeg kan ikke bare fralægge mig to års håndgranater.
-Paul. -Vi slipper aldrig af med stanken.
-Stop. -Ludwig er død. Franz, Albert.
Hvad angår det os nu?
De har fået fred.
Vi er i live.
Det her er som en feber.
Ingen ønsker det, men pludselig er det her.
Vi ønskede det ikke. De ønskede det ikke.
Og alligevel, her er vi. Den halve verden er her.
Og Gud ser på, mens vi slagter hinanden.
Ja.
Men hvad ved jeg?
Jeg ved intet. Jeg er et par støvler med et gevær.
-Få noget søvn. Vi var heldige. -Ja.
Kat?
Hvad døde din søn af?
Kopper.
Jeg frygter for fremtiden.
Lad være.
Henri.
Smag.
Er de friske?
Beklager. Det tror jeg ikke.
Jeg lytter.
Kejseren er abdiceret.
Soldater nægter at adlyde ordrer. Desertører strejfer omkring.
Den nye regering vil gøre sit yderste for at udføre sine pligter,
men den uskyldige befolkning risikerer
sult og anarki.
Det er de besejredes plage, ikke sejrherrernes.
Det frygter jeg ikke.
Jeg afviser ethvert kompromis.
Hr. marskal, jeg beder Dem.
Vær retfærdig, ellers foragter Deres modstander freden.
Retfærdig?
Taler De om retfærdighed?
Skriv under.
Lad føre til protokols,
at våbenstilstanden træder i kraft om seks timer.
Ved den 11. time, den 11. dag i den 11. måned.
Udmærket.
Krigen er forbi.
Hvad vil De nu gøre?
Hvad ser De her, Brixdorf?
Latierres sletter, hr. general. Eguisac.
Det ser jeg også.
Og tyske soldater, der stikker af som kaniner.
Franskmændene skider på os i Latierre,
og derude er et tog fyldt med hestekneppere,
der sælger vores fædreland.
Træk rekrutterne fra alle stillinger. Få dem til at træde an i gården.
Vi ordner den her bunke lort!
Enhver kommunikation med fjenden er forbudt.
For det første stoppes kampene på hele fronten i dag,
den 11. november klokken 11 om formiddagen.
For det andet går tropperne ikke videre,
end hvor vi ankom i dag, i dette øjeblik.
Hvad er klokken?
-Hvorfor sover du ikke? -Hør.
Der er så stille.
Jeg er vist blevet døv.
De har underskrevet.
Krigen er forbi.
Det er ovre.
Er du sulten?
Jeg er sulten.
Hvor skal du hen?
Kom nu, før svinet vågner.
-Hvad skal du til jul, Paul? -Det ved jeg ikke.
Jeg steger en gås.
Med rødkål, kartofler…
Så tænder jeg alle lysene og kysser min kone.
Du godeste, Paul, min kone er smuk.
-Ja? -Ja.
-Hvordan ser hun ud? -Tja…
Langt krøllet hår. Mørkt.
Og hun er rund og stærk.
Jul.
Det er så langt væk.
Det er det ikke. Det er tæt på.
Vi vil have endnu et barn. Børn, Paul.
Hvad er jul uden børn? Det er ingenting.
Vel?
Du ved…
Når vi er hjemme…
-Ja? -Så gør vi noget stort.
Os to. Sammen, ikke?
Tja…
Hvad?
Jeg er skomager, Paul. Jeg reparerer sko.
Ikke? Du kan læse, skrive. Du har din eksamen.
Det hjalp mig ikke.
Hvad skal vi lave?
Sømme såler på sko sammen?
Håner du mig? Jeg kan end ikke læse et brev fra min kone.
Du skal studere, Paul.
Ellers skyder jeg dig nu.
Mine bukser glider ned.
Bukserne flagrer.
Så må du jo bare spise lidt.
Vi er snart hjemme og kan spise, hvad vi vil.
Hvad end vi vil.
Din tur.
Hvis bonden fanger mig igen, så tror jeg, han skyder mig.
Pas på den forbandede hund.
Ja.
Se.
Det er virkelig godt.
Vil du have nogle?
Pis!
Stands.
Kat!
Løb!
Svin!
Pokkers!
For fanden.
Se lige.
Hvad er det?
-Held i uheld. -Ramte han æggene?
-Hold på den. -Okay.
-Hæld det hele heri. -Ja.
I med det.
Vi kan stege dem.
Nonsens. Vi spiser dem nu.
Det kan vi også.
Det bliver ikke bedre.
Er straks tilbage.
Kat?
Kat!
Hvad er der sket?
Lad os gå…
Hvem skød?
Det lille lort fra gården.
Landmandens dreng.
Kat.
Sikke noget rod.
Hvor stort?
En lillefinger. Jeg får kuglen ud.
Nej, giv mig en cigaret.
Lad feltlægen ordne det.
De satte mig i en klasse med syvårige.
Og jeg havde allerede skæg.
Find et ord,
der rimer på åben.
Intet rimer på åben. Intet.
For fanden da.
Hvorfor lige nu?
-Kom, vi må videre. -Ja.
Afsted.
Okay? Kat?
-Våben. -Hvad?
Våben rimer på åben.
Når vi kommer hjem, skal du lave mig et par nye støvler.
Mine fødder bløder af at gå.
Stands!
Hold ind!
Feltlæge!
-Du kunne have sparet dig besværet. -Hvad?
Han er død.
Men det er bare et lille skudsår.
Ja, sort blod. Lige i leveren.
Organerne er forgiftede.
Bevidstløs.
Nej.
Han er død.
Det ved jeg vist bedst.
Det er umuligt. Jeg har lige talt med ham.
Han er bevidstløs.
Kan du se?
Han var uheldig. Så tæt på krigens slutning.
Kom med, soldat!
Generalen sender os hjem! Vi skal hjem!
Vi skal hjem!
Kom så! Fortsæt!
Få lidt fart på!
Giv agt!
Soldater.
Vi står her som brødre
i en verden af fjender, tvunget til at se på,
mens tyske socialdemokrater gør vores elskede folk forsvarsløse
ved at acceptere en nederdrægtig våbenhvile.
Kammerater.
Snart tager I hjem
til jeres forældre, koner og børn.
Krigen er slut.
Efter år med ofre og lidelse kan I nu se frem til jeres belønning.
Beundring for alt, hvad I har opnået her.
Men, kammerater,
vil I bydes velkommen som soldater og helte
eller som kujoner, der trak sig, da det gjaldt?
Soldater.
Vi slår dem med al vores styrke og magt.
Latierre hører til på tyske hænder.
Vi indtager sletten før klokken 11 og slutter denne krig
med en sejr!
Fremad!
Med Gud, som er med os, som han var med vores fædre.
Jeg går ikke i kamp igen. Ikke mig!
Hold mund!
Færdig, an…
-Nej! -…fyr!
Kompagni, holdt!
Gevær!
Bajonet på!
Hvor længe?
Femten minutter endnu.
Lefèvres.
Stakkel, han gemte den til slut.
-Han har ikke brug for den mere. -Tak, kommandant.
Skål for Dem og Lefèvre.
Den er god.
Mareridtet er forbi.
Fjenden angriber!
-I position. -I position.
Ilden fri!
Granater!
Til angreb!
Nej!
Nej! Lad være! Nej!
Våbenhvile!
Klokken er 11!
Indstil skydningen!
Klokken er 11!
Klarer De den, soldat?
Ja.
Godt så.
Begynd indsamlingen.
Kort efter kamphandlingernes start i oktober 1914
blev Vestfronten låst fast i en skyttegravskrig.
Ved krigens afslutning i november 1918 havde frontlinjen knapt flyttet sig.
Mere end tre millioner soldater døde her,
ofte mens de kæmpede for bare få hundrede meter land.
Næsten 17 millioner mennesker mistede livet under 1. Verdenskrig.
INTET NYT FRA VESTFRONTEN
Tekster af: Anja Molin